Справа № 380/21172/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/21172/23 пров. № А/857/4629/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року прийняте суддею Качур Р.П. у м.Львові, в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 380/21172/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якій просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови виплатити їй нараховану ОСОБА_2 , на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року справі № 380/8639/21, та недоодержану у зв`язку з його смертю, доплату пенсії в розмірі 155819,07 грн; зобов`язати відповідача виплатити позивачці нараховану ОСОБА_2 , на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року справі № 380/8639/21, та недоодержану у зв`язку з його смертю, доплату пенсії в розмірі 155819,07 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено шлюб. ОСОБА_3 обрала прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.08.2022, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 29.09.2022 складено актовий запис № 369.

ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 380/8639/21, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № С/479 від 31.03.2021 з 01.04.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі відомостей довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №С/479 від 31.03.2021 про розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також здійснити виплату перерахованої з 01.04.2019 пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до довідки № 74/02-14 від 05.09.2023, яка видана приватним нотаріусом Кір Р.А., спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Позивачка звернулася до відповідача із заявою від 10.03.2023 у якій просила здійснити їй неотриману доплату її чоловіка ОСОБА_2 за пенсійною справою № , яку було нараховано на рішення суду.

Листом від 17.03.2023 № 1300-5505-8/37987 повідомлено позивачку про те, що ОСОБА_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 380/8639/21, яке набрало законної сили 10.08.2021, проведено відповідний перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням. У вказаному листі зазначено також те, що доплату, обчислену ОСОБА_2 на виконання судового рішення, позивачка зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати їй пенсії, яка була нарахована померлому.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати позивачці недоодержаних її чоловіком ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю, сум доплати до пенсії на виконання судового рішення у розмірі 155819,07 грн, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що згідно з частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, позивачка, як дружина ОСОБА_2 , яка забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , має право на виплату їй неодержаних її чоловіком у зв`язку з його смертю нарахованої суми пенсії 155819,07 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, мають: - членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; - батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, як в редакції чинній на час відкриття спадщини, так і в редакції чинній на час звернення із позовом до суду, (далі - Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.

Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 380/8639/21 набрало законної сили за життя померлого ОСОБА_2 , нарахування було проведене, однак не виплачено 155819,07 грн, то, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачка має право на отримання згідно з статтею 1227 ЦК України суми пенсії, які були нараховані, однак не виплачені в сумі 155819,07 грн.

Також, судом враховано, що позивачці також призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, що підтверджується копією протоколу про призначення пенсії за пенсійною справою № .

Отже, згідно з частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, позивачка, як дружина ОСОБА_2 , яка забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , має право на виплату їй неодержаних її чоловіком у зв`язку з його смертю нарахованої суми пенсії 155819,07 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивачки буде визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачці у виплаті донарахованої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 155819,07 грн. та зобов`язання відповідача виплатити позивачці донараховану пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 в зазначеному розмірі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі № 380/21172/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний