Справа № 752/9634/24
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9634/24
Провадження № 2-а/752/184/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві, в якому просив суд скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Бердецького Д.А. серії ЕНА № 2035175 від 30 квітня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без належних доказів та з процесуальними порушеннями норм КУпАП щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки не було повно з`ясовано обставини справи. Позивач вказує, що оскаржуваною постановою було встановлено, що 30 квітня 2024 року о 10:50 год. в м.Києві по просп. Соборності, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого він є, рухався зі швидкістю 80 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті 50 км/год на 30 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення режиму швидкості в населеному пункті. Швидкість руху зафіксовано приладом TruCam ТС 008433.

Однак, як вказує позивач, на час здійснення адміністративного правопорушення він не керував керував транспортним засобом HYUDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектором не було надано доказів, що саме він керував даним транспортним засобом. Крім того, інспектор повидив себе зухвало, самовільно відчинив двері, силоміць почав витягувати позивача з транспортного засобу, почав погрожувати, що застосує спеціальні засоби - кайданки.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста від 10 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та без виклику осіб (а.с. 11-12).

10 червня 2024 року стороною відповідача надано відзив, в якому заперечуючи проти позовних вимог, вказується, що правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, яким автоматично здійснюється фіксування порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, особу водія. Інспектор правомірно склав постанову за ч.1 ст.122 КУпАП з накладання адміністративного стягнення, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.16-28).

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На момент розгляду справи по суті клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Бердецьким Д.А. складено постанову серії ЕАН № 2035175 від 30 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.5).

Відповідно до оскаржуваної постанови, 30 квітня 2024 року о 10:50 год. в м.Києві по просп. Соборності, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого він є, рухався зі швидкістю 80 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті 50 км/год на 30 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення режиму швидкості в населеному пункті. Швидкість руху зафіксовано приладом TruCam ТС 008433.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Положеннями ч. 2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 122 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 ПДР встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №2035175 від 30 квітня 2024 року вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України на 30 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCаm ТС008433.

Згідно Сертифікату перевірки типу, виданого Державним підприємством ДП «Укрметртестстандарт» від 26 грудня 2018 року, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ, виробництва Laser Technology Inc, США, відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укарїни від 13 січня 2016 року № 94. Свідоцтво дійсне до 26 грудня 2028 року (а.с.25).

Також, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам Технічного регламенту, відповідно до Сертифікату відповідності, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 09 січня 2019 року (а.с.24).

Крім того, можливість використання виробу «Trucam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року № 04/05/02-3561, висновок дійсний до 24 грудня 2025 року (а.с.28).

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Згідно п. 8 та 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пункт 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлює, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Частиною 1 зазначеної статті також встановлено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Судом досліджено наявний в матеріалах DVD-диск, долучений відповідачем до відзиву, у якому містяться 3 відеофайли.

Зі змісту вказаних відеофайлів встановлено, що відповідачем проводилась фіксація спілкування позивача з працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, вбачається, що поліцейський підходить до зупиненого транспортного засобу HYUDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , та повідомляє водію, у якого згідно відеозапису на очах були окуляри, про перевищення швидкості руху більш ніж 30 км/год. від дозволеної. Водій знаходиться на водійському сидінні, висловлює репліку: «Що там перевищено, може обжитися попередженням?». Поліцейський просить пред`явити документи (посвідчення водія), показує відеозапис водію, який каже: «Де це видно, що це я», потім сперечається з поліцейським, не дає поліцейському водійське посвідчення на його вимогу, поліцейським проводиться роз`яснення оскарження постанови. З відео також вбачається, що на водійському сидінні знаходиться чоловік в окулярах, поряд на пасажирському передньому сидінні - жінка.

На аркуші справи міститься посвідчення позивача ОСОБА_1 , як громадянина, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), посвідчення видано 1993 році і є безстроковим. На даному посвідченні міститься фотографія ОСОБА_1 в окулярах (а.с.4).

Крім того, аналізуючи відеозаписи можна зробити висновок, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, надав на огляд докази вчинення правопорушення тощо.

Суд зазначає, що відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, є документом, який відповідно до вимог ст.251 КУпАП, містить фактичні дані щодо предмету доказування, зокрема - місце, суть порушення та доводи сторін в момент винесення оскаржуваної постанови, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Як вбачається з позовної заяви позивач заперечує порушення ним ПДР, а саме перевищення швидкісного режиму з посиланням на ту обставину, що він не перебував за кермом вказаного транспортного засобу.

Доводи позивача, щодо відсутності доказів його вини, спростовуються дослідженим відеозаписами, з яких вбачається, що останній спочатку не заперечував щодо підстав зупинки поліцейським, просив обмежитися попередженням. Коли поліцейський повідомив про притягнення до адміністративної відповідальності, почав заперечувати факт правопорушення, вимагав надати йому відеозапис, що свідчить по намагання позивача уникнути відповідальності. Крім того, даним відео спростовуються доводи позивача про зухвалу поведінку поліцейського, а також і те, що позивача силоміць витягували з автомобіля, висловлювали на його адресу погрози, оскільки таких фактів в процесі відеозйомки не зафіксовано.

Суд наголошує, що водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням доведеності факту, що автомобіль марки HYUDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год, чим було порушено встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті 50 км/год. (перевищено встановлене обмеження швидкості більше ніж на 30 км.год.) та порушено п. 12.4 ПДР України, відповідачем доведено вчинення позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові, яка прийнята відповідно до норм чинного законодавства та є законною.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: постановою, дослідженим судом відеозаписом.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2,4,8,17,33, 71, 86, 94,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тест судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя А.В.Слободянюк