Справа № 380/5431/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/5431/22 пров. № А/857/15149/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 року по справі №380/5431/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
Колегія суддів ІІ інстанціїШевчук С. М. Кухтей Р. В. Нос С. П.
дата складання повного тексту рішення12.12.2022
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 та зокрема просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області подати у десятиденний строк Восьмому апеляційному адміністративному суду звіт про виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22.

В підтвердження вказаних доводів позивач зазначила, що постанова від 12.12.2022 року повністю не виконана, позаяк відповідач не призначив ... ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04 лютого 2020 року… та не виплачував і не виплачує пенсію позивачці.

Також, вказує, що:

- 21.03.2023 року представник позивачки звернувся до відповідача з запитом щодо виплати пенсії, на який Відповідач листом від 19.04.2023 № 10202-7631/М-55/8-1300/23 повідомив, що для виплати пенсії через банк ОСОБА_1 необхідно звернутися особисто до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації), або до установи уповноваженого банку, або подати заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису;

- 06.03.2024 року представник позивачки направив відповідачу заяву про поновлення виплат пенсії позивачки на поточний банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ ПриватБанк разом з довіреністю;

- 19.03.2024 року відповідач у своєму листі №7804-7558/М-55/8-1300/24 знову повідомив, що для виплати пенсії через банк ОСОБА_1 необхідно звернутися особисто або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису) до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та надати діючий рахунок, відкритий в уповноваженому банку. До зазначених листів відповідач долучив протокол розпорядження № 69 від 19.12.2022 року, з якого слідувало, що на виконання постанови від 12.12.2022 року відповідач вчинив протиправну бездіяльність, а саме - не здійснив нарахування пенсії з індексацію, не здійснив масові перерахунки пенсії, не встановив доплату до пенсії за понаднормовий стаж.

Враховуючи наведене, постанова суду від 12.12.2022 року залишається не виконаною, пенсія по теперішній час залишається не виконаною.

Відповідач подав заперечення на заву про встановлення судового контролю, у якому заперечує проти її задоволення, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 29.08.2024 у повному обсязі.

На підтвердження своїх вимог зазначив, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 та рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/5431/22 від 22.09.2022, які набрали законної сили 12.12.2022, рішенням від 19.12.2022 №69 призначено ОСОБА_1 з 04.02.2020 пенсію за віком.

Суми пенсії, нараховані на виконання вищевказаних рішень в січні 2023 року скеровано на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ КБ ПриватБанк, зазначений в заяві про призначення пенсії від 04.02.2020. Проте кошти повернено банківською установою в зв`язку з вiдсутнiстю активного пенсійного рахунку клієнта.

Оскільки ОСОБА_1 фактично не проживає в Україні, виплата пенсії може проводитися на банківський рахунок відповідно до Порядку 1596.

Враховуючи вищевикладене, для виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та надати діючий банківський рахунок для зарахування пенсії.

В разі звернення через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 необхідно подати заяву про зміну виплатних реквізитів, обравши послугу Внесення змін до електронної пенсійної справи, та долучити заяву про виплату пенсії або грошової допомоги визначеної форми згідно з додатком 1 Порядку 1596, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує вік, і визначений законодавством документ, необхідний для з`ясування місця проживання.

Відтак стверджує, що Головним управлінням заявницю неодноразово повідомлялося, що для виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися з заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та надати діючий банківський рахунок для зарахування пенсії, до будь якого відділу обслуговування громадян або подати їх через вебпортал ПФУ.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про призначення заяви до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції і учасники справи не заявили клопотання про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п. 1 ч.1 ст.311 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

визнати дії та рішення № 1 від 01.09.2021, направлене листом від 29.09.2021 №19778-19397/Ф-59/8-1300/21 та від 14.01.2022 № 0800-0202-8/3596 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 протиправними, скасувати їх, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.02.2020 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі заяви від 10.01.2022, оформлені листом 01.02.2022 №1782-340/Ф-53/8-1300/22.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10.01.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 380/5431/22 в частині строку з якого має бути призначена пенсія ОСОБА_1 та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 04 лютого 2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії).

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 380/5431/22 залишено без змін.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3 та 8 частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129,129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Важливість виконання судового рішення також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, у якій зазначено, що основними проблемами, які зумовлюють необхідність подальшого удосконалення організації функціонування судової влади та здійснення правосуддя, є, зокрема, неналежне виконання судових рішень, неефективність механізмів судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім того, згідно з параграфом 4 Національної стратегії у сфері прав людини, затвердженої Указом Президента України від 24 березня 2021 року № 119/2021, до стратегічних цілей підвищення гарантій захисту прав людини віднесено, зокрема, наявність ефективних механізмів виконання судових рішень.

Також, як зазначено у пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права» (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law), держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин першої-третьої статті 382 КАС України Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у зв`язку із невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 11 червня 2020 р. у справі №640/13988/19, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Така позиція узгоджується і з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі № 826/9960/15 (№ 11-1403апп18).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести об`єктивні, підтверджені належними і допустимими доказами, підстави, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Водночас, як обставини, що можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем-суб`єктом владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними та допустимими доказами підстави вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №540/13988/19.

З наявних у матеріалах електронної справи документів, які долучено заявником разом із заявою про встановлення судового контролю убачається, що:

- рішенням Личаківського об`єднаного управління ПФУ м. Львова №69 від 19.12.2022 року призначено з 04.02.2020 ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 04.02.2020 розмір пенсії становить 1638,00 грн., з 01.07.2020 - 1712,00 грн., з 01.12.2020 1769,00 грн., з 01.07.2021 1854,00 грн., з 01.12.2021 1934,00 грн., з 01.07.2022 - 2100,00 грн., 01.12.2022 2270,83 грн;

- вказані обставини також підтверджуються листами Головного управління ПФУ у Львівській області № 19305-19987/А-52/8-1300/22 від 30.12.2022, № 1300-5903-8/31308 від 06.03.2023, №7804-7558/М-55/8-1300/24 від 19.03.2024 та №10202-7631/М-55/8-1300/23 від 19.04.2023.

Окрім зазначеного з вказаних листів слідує, що згідно з заявою про призначення пенсії від 04.02.2020 суму пенсії належну ОСОБА_1 в січні 2023 року скеровано на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ ПриватБанк, дата виплати 20 число, однак кошти в повному обсязі повернено від банку в зв`язку з вiдсутнiстю активного пенсійного рахунку клієнта. Зважаючи на вказане вищевикладене, ОСОБА_1 рекомендовано для виплати пенсії через банк звернутися особисто до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації), або до установи уповноваженого банку, або подати заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Також з матеріалів справи убачається, що 05.03.2024 року ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника звернулася із заявою до Головного управління ПФУ у Львівській області у якій вказала, що постійно проживає в Ізраїлі та просила перераховувати її пенсію на особистий банківський рахунок реквізити, якого зазначені далі: Одержувач ОСОБА_1 Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 Банк: АТ КБ ПриватБанк Рахунок одержувача № НОМЕР_1 МФО банку 313399 код ЄДРПОУ банку 14360570. Ця заява разом з додатками подана через вебпортал Пенсійного фонду за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Додатком до неї долучено: апостильована та нотаріально завірену довіреність ОСОБА_1 ; засвідчену копію ордеру про надання правової допомоги; засвідчену копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Вказану заяву взято до розгляду Головним управління ПФУ у Львівській області 03.03.2024 року.

З огляду на фактичні обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 (якою на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () покладено зобов`язання щодо «ПРИЗНАЧЕННЯ» ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 04 лютого 2020 року, (з дати першого звернення за призначенням пенсії)) є виконаною, позаяк рішенням Личаківського об`єднаного управління ПФУ м. Львова №69 від 19.12.2022 року ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_2 ) призначено пенсію за віком з 04.02.2020 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи вказану постанову від 12.12.2022 у справі №380/5431/22, Восьмий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що за змістом апеляційної скарги, представник позивача просив суд апеляційної інстанції:

« скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 380/5431/22 в частині строку з якого має бути призначена пенсія ОСОБА_1 та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 04 лютого 2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії)» (а.с. 177).

Як наслідок апеляційна скарга позивача була задоволена з урахуванням змісту прохальної частини апеляційної скарги (а.с. 177).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що резолютивна частина постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 повністю відповідає вимогам апеляційної скарги представника позивача та не стосується вирішення вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплати призначеної позивачу пенсії, в тому числі і з урахуванням індексації, компенсації втрачених доходів та інших доплат.

З урахуванням приведених фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що між позивачем- ОСОБА_1 та Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області виник новий спір щодо невиплати позивачу нарахованих з 04.02.2020 року сум пенсії з урахуванням доплати до пенсії за понаднормовий стаж, індексації пенсії та компенсації втрати частини доходів у вигляді несвоєчасно виплаченої пенсії. Вказаний спір підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до суду з новим адміністративним позовом про вирішення обумовленого вище спору.

Натомість, вирішення спірних правовідносин в порядку здійснення судового контролю за виконанням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 є неможливим в силу положень ст. 382 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 слід відмовити.

Відтак керуючись ст. 382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №380/5431/22 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос