Справа № 380/1380/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 рокусправа № 380/1380/24
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/1380/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність керівництва військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_2 під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_2 під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника далекобійника 1 ГСАД 1 батареї 65 бригади військової частини НОМЕР_1 , маючи звання старший сержант.

З народження позивач проживав разом зі своєю мамою ОСОБА_2 , 1951 р.н. - медичною сестрою КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради в Луганській області.

Після початку війни, 24.02.2022 позивач пішов добровольцем на захист Батьківщини, а мати продовжила захищати Батьківщину працюючи медичною сестрою та допомагаючи пораненим бійцям добровольцям та військовим ЗСУ, військовим МО.

08.03.2022, під час перебування на зміні - медичної сестри ОСОБА_2 , знаходячись в кареті швидкої медичної допомоги з пораненими, пересуваючись приблизно по Сєвєродонецькому районі Луганської області (на той момент, територія була в повному обсязі підконтрольна державі Україна) отримала міно-вибухову травму голови та нижньої кінцівки, не сумісної з життям під час обстрілів військовими рф та померла.

24 березня 2022 року ОСОБА_2 посмертно нагороджена Президентом України В. Зеленським медаллю «За врятоване життя» посвідчення серія НОМЕР_2 .

Відповідно до змін в чинному законодавстві та в Законі України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 03.05.2023 року ст. 26 закону Звільнення з військової служби - ч. 4 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах - п. 2) під час дії воєнного стану - підпункт «г» - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В вересні місяці старшим сержантом ОСОБА_1 було прийнято вольове рішення припинити несення служби в Збройних силах України, та висловив бажання підготувати та направити на адресу командування військової частини НОМЕР_1 рапорт щодо звільнення за вищевказаною підставою - у зв`язку зі смертю рідної матері - ОСОБА_2 під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Підготовлено рапорт та пакет документів. Рапорт та додатки до рапорту направлені Укрпоштою з описом на адресу військової частин НОМЕР_1 , на адресу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для контролю та виконання, на адресу Генерального штабу Збройних сил України для контролю виконання від 25.09.2023 та 06.10.2023 також в кінці 2023 року, але жодної відповіді та результатів розгляду даних рапортів станом на даний час немає.

Вищевказані документи підтверджують наявність у ОСОБА_1 підстав на звільнення з військової служби.

Позивач вважає, що розгляд документів та рапорту ОСОБА_1 не здійснювався та розглянутий не був керівництіом військової частини НОМЕР_1 чим підтверджується умисна злісна бездіяльність зі сторони керівництва військової частини НОМЕР_1 .

Зважаючи на те, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують смерть матері ОСОБА_2 . військового ОСОБА_1 - в тому числі медаль, свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , також наявні документи, які підтверджують, що військовослужбовець ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має законні підстави на подання рапорту про звільнення та звільнення його зі служби.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що на рапорт позивача за вх. № 5578 від 03.10.2023 надана відповідь командування військової частини НОМЕР_1 за вих. № 7493 від 01.11.2023 про те, що рапорт поданий не по команді, тобто без клопотання прямих командирів, не вказана думка військовослужбовця щодо його бажання (небажання) проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, а також не зазначено до якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки надсилати документи, що не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Водночас до рапорту долучені незасвідчені копії документів. Вказано, що ця відповідь не є перешкодою для повторного звернення з рапортом про звільнення з військової служби з дотриманням вимог законодавства.

Надання відповіді підтверджується копією листа (додаток 5), а також витягом з журналу вихідної кореспонденції (додаток 6) і відміткою виконавця на самому рапорті.

За змістом відповідь обумовлена вимогами пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, згідно з яким військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Окрім цього, згідно з абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Оскільки другий рапорт за вх. №18176 від 28.10.2023 був тотожним першому, тому була надана відповідь за вих. №8257 від 29.11.2023 про те, що рапорт про звільнення з військової служби, поданий з підстав і з тим же обсягом інформації, які вже було розглянуто, оцінено та надано відповідь у вигляді листа про недотримання вимог законодавства при поданні рапорту.

Надання відповіді підтверджується копією листа (додаток 7), а також витягом з журналу вихідної кореспонденції (додаток 8) і відміткою виконавця на самому рапорті.

Зміст цієї відповіді обумовлений вимогами статті 8 Закону України «Про звернення громадян», згідно з якими не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 23.01.2024 відкрито спрощене провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини:

06.10.2023 позивачем на адресу Командира військової частини НОМЕР_1 надіслано Рапорт наступного змісту:

« ОСОБА_3 клопотання перед вищим командуванням про звільнення мене, старшого сержанта ОСОБА_1 , розвідника далекобійника 1 ГСАД 1 батареї 65 бригади військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини - смерть матері, ОСОБА_2 , під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях».

Додатки до рапорту в копіях:

- Військовий квиток ОСОБА_1

- Паспорт громадянина України та РНОКПП ОСОБА_1

- Свідоцтво про народження ОСОБА_1

- Довідка ОСОБА_1

- Паспорт громадянина України та РНОКПП ОСОБА_2

- Пенсійне посвідчення ОСОБА_2

- Довідка на ім`я ОСОБА_2

- Свідоцтво про смерть ОСОБА_2

- Копія відповіді щодо смерті на причин смерті ОСОБА_2 .

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправною спірну бездіяльність відповідача щодо не розгляду його рапорту про звільнення з військової служби, як наслідок просить суд зобов`язати відповідача розглянути його рапорт.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної бездіяльності з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідачем 01.11.2023 на вищевказаний рапорт позивача надано наступну відповідь:

«На Ваш рапорт вх. № 5578 від 03.10.2023, надісланий поштою та адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , повідомляємо.

Рапорт поданий не по команді, тобто без клопотання прямих командирів, не вказана думка військовослужбовця щодо його бажання (небажання) проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, а також не зазначено до якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки надсилати документи, що не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Водночас до рапорту долучені незасвідчені копії документів.

Ця відповідь не є перешкодою для повторного звернення з рапортом про звільнення з військової служби з дотриманням вимог законодавства».

Згідно із п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, (в редакції на час спірних правовідносин) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Суд зазначає, що згідно п. 12 вищезгаданого Положення питання щодо звільнення з військової служби, оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірній бездіяльності відповідача суд зазначає наступне:

Відповідач розглянув рапорт позивача щодо його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини - смерть матері, ОСОБА_2 , під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та надав відповідь щодо невідповідності цього ж рапорту вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Відповідно відповідач не вчинив протиправної бездіяльності щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а відтак у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог повністю.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 16.09.2024 року.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович