Справа № 125/1376/24
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та поліцейського офіцера громади Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Карого В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 333148 від 25 червня 2024 року,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому зазначив, що згідно з постановою старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 Жмеринського ГУНП у Вінницькій області в місті Бар його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за частиною другою статті 122 КУпАП України за те, що 25 червня 2024 року о 10:55 год в місті Бар на перехресті вулиць Героїв Майдану та Каштанова він, керуючи транспортним засобом GІІLІ CROSS, з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3е ПДР України. Зазначив, що він дійсно був зупинений працівником поліції ОСОБА_2 , однак, не на вказаному ним в постанові перехресті вулиць Героїв Майдану та Каштанова, а потрапив під неправомірне переслідування з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , який, включивши сигнальні і світлові засоби, наздогнав його на другому боці міста біля поштового відділення міста Бар. Причиною переслідування та незаконної зупинки було те, що за словами поліцейського, позивач здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора через перехрестя вулиць Героїв Майдану та Каштанової. Однак, на той час світлофори не працювали по причині відключення електроенергії. З відеозапису з відеореєстратора працівника поліції видно, що патрульний автомобіль знаходився на перехресті вулиці Каштанової та з його сторони світлофори тільки почали працювати (тільки ввімкнули єлектроєрнергію), але з тої сторони, де їхав позивач, світлофор ввімкнувся лише тоді, коли він майже проїхав перехрестя. Зазначає, що він рухався по головній дорозі, і з його сторони відео- реєстратор старшого лейтенанта ОСОБА_2 не міг фіксувати, чи працювали уже світлофори з боку вулиці Героїв Майдану. Зауважив, що з ним в автомобілі знаходився його знайомий, який був свідком того, що проїзджаючи вищевказане перехрестя, він бачив, що світлофори не працювали, а поліцейський не взяв до уваги даний факт. Крім того, поліцейський провів розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто постанова складена не на ту особу і з грубим порушення вимог статті 283 КУпАП. Позивач вважає, що вищевказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та не обґрунтованою, та просить її скасувати.

Позиція відповідачів

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Орленко В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволені вимог ОСОБА_1 про скасування постанови відмовити в повному обсязі.

Зазначив, що не визнає даної позовної заяви та вважає її безпідставною та не обгрунтованою. Оскаржувана постанова, яка винесена співробітником ГУНП у Вінницькій області, є законною та правомірною. Наголосив, що стягнення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, накладено співробітником ГУНП у Вінницькій області у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків, які були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 333148 від 25 червня 2024 року. Зазначив, що згідно зі статтею 222 КУпАП України, органи Національної поліції уповноважені здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП України. Крім того, 25 червня 2024 року, під час перевірки документів у позивача на всій території України діяв особливий режим воєнний стан. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та /або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має вчинити правопорушення. Відповідно до оскаржуваної постанови та наявного відеозапису у поліцейського були підстави вважати, що водій вчинив порушення ПДР, а саме проїзд на заборонний сигнал світлофора. Отже, поліцейський мав правові підстави для перевірки документів позивача. Крім того, позивач не заперечує керування транспортним засобом та руху через перехрестя вулиць Героїв Майдану та Каштанова під час виникнення оскаржуваної події, а саме порушення ПДР. Крім того, посилання позивача на порушення поліцейським частини восьмої статті 258 КУпАП є безпідставним. Розгляд справи здійснювався у загальному порядку, а порушення позивачем ПДР України зафіксовано поліцейським на автомобільний реєстратор та відеокамеру встановленому по вул. Героїв Майдану, які не являються прикладами автоматичної фіксації порушень ПДР України, проте дані відеозаписи являються доказами згідно з статтею 251 КУпАП. Також, посилання позивача на невірно вказану дату народження не спростовує факту порушення ПДР України та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач поліцейський офіцер громади Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант ОСОБА_2 свою позицію не виклав, правом надання відзиву не скористався.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

5 липня 2024 року до Барського районного суду Вінницької області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 з вимогою скасувати постанову серії ББА № 333148 від 25 червня 2024 року (а.с. 1).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року заяву про самовідвід судді Хитрука В.М. задоволено, справу передано на призначення повторного автоматизованого розподілу (а.с.12).

Відповідно до розпорядження голови Барського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 від 15 липня 2024 року, справу на розгляд до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, як до найбільш територіально наближеного суду (а.с. 15).

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 22 липня 2024 року (а.с. 19).

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 20).

1 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 25 липня 2024 року позивачем ОСОБА_1 усунуто недоліки (а.с. 22-31).

Ухвалою суду від 5 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив, відповідачу - строк п`ять днів для надання заперечень (а.с. 32).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачам за адресами, що вказані в позові (а.с. 33). Відповідно до довідки про доставку електронного листа, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження на вказану ним адресу електронної скриньки (а.с. 34).

Відповідач ПОГ ОСОБА_2 не отримав надісланий судом пакет документів, 20 серпня 2024 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 35).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 ЦПК України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

9 серпня 2024 року позивачем надано клопотання про виклик свідка (а.с. 47).

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволені клопотання про виклик свідка (а.с. 49).

15 серпня 2024 року позивачем надано клопотання про підтримання заявлених позовних вимог (а.с.52-54).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов до суду 21 серпня 2024 року (а.с. 56-71).

Заперечення на відзив від відповідача надійшла до суду 29 серпня 2024 року (а.с. 72-77).

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги КАС України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

25 червня 2024 року на перехресті вулиці Героїв Майдану та Каштанова в місті Бар поліцейським складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 333148, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Підставою ухвалення вищевказаної постанови стало те, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги заборони проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, забороняючих рух, чим порушив пункт 8.7.3.е ПДР України. Копію постанови позивачем отримано на місці 25 червня 2024 року та ним власноручно здійснено запис в графі 8 «з постановою незгоден» (а.с.5). Водночас суд зауважує, що в постанові допущено помилку в даті народження позивача, а саме: зазначено «10.04.1969» замість вірного «15.10.1964», яка жодним чином відповідачем не усунута.

Відповідно до наданого представником відповідача відео проїзду перехрестя по вул. Героїв Майдану та Каштанова в м. Бар, зафіксовано, що автомобіль GІІLІ CROSS, державний номерний знак не проглядається, наближається до регульованого перехрестя, в`їжджає на перехрестя, і в момент його знаходження в центрі перехрестя не видно, якого кольору сигнал світлофора увімкнений. Саму подію руху саме на заборонений червоний сигнал світлофору автомобіля позивача на вказаному відео не відображено (а.с. 70).

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування підчас руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів підчас виконання ними невідкладного службового завдання),а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач стверджує, що ним не було допущено порушення ПДР та він починав перетинати перехрестя в той момент коли світлофори не працювали через відключення електроенергії в місті.

Порушення водіями Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинно бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною другою статті 122 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порушення водіями Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинно бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок, відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Проте відповідачем не надано доказів відповідно до переліку вимог статті 251 КУпАП, які б свідчили про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або що інспектором здійснено під час розгляду адміністративної справи заходи щодо збирання та оцінки цих доказів. Доказів того, що водій рухався на заборонений (червоний) сигнал світлофора, суду не представлено, з відео даний факт встановити не представляється можливим, водій заперечує та стверджує, що автомобіль перетинав перехрестя в той момент, коли світлофор не працював через вимкнення електроенергії по місту, що є підставою для сумніву у вині водія, тому позицію позивача щодо невизнання вини необхідно тлумачити на його користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав до суду належних і допустимих, у розумінні статті 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Висновки суду

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, проте не у спосіб, передбачений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; небезсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення та доданих відео не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 гривні.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви (а.с.7), то сума судового збору в розмірі 605,60 грн має бути йому компенсована за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким являється Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 6, 73-77, 90, 242-245, 246, 286 КАС України, статтями 7, 9, 122, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та поліцейського офіцера громади Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Карого В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 333148 від 25 червня 2024 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого лейтенанта поліції Карого В.В. Жмеринського ГУНП у Вінницькій області серії ББА № 333148 від 25 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП закрити.

Судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , знаходиться вул. Театральна, 10, м. Вінниця.

Поліцейський офіцер громади Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Карий В.В., місцезнаходження по вул. Святого Миколая, 14, м. Бар Жмеринського району Вінницької області.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ