Справа № 260/3276/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 рокусправа № 260/3276/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 30 ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Закарпатського окружного адміністративного суду щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду/довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00грн.;

- зобов`язати Закарпатський окружний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду/ довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Указом Президента України від 07.06.2007 №510/2007 його призначено на посаду судді Закарпатського окружного адміністративного суду та наказом від 27.07.2007 №2 зараховано до штату суду. Постановою Верховної Ради України від 24.05.2012 № 4856-УІ «Про обрання суддів» обрано на посаду судді Закарпатського окружного адміністративного суду безстроково та зарахованого до штату суду 26.06.2012 року наказом голови суду від 26.06.2012 № 78/04-05. У березні 2024 року позивач звернувся до голови суду із заявою про видачу довідки про розмір моєї суддівської винагороди станом на 01.01.2024. На вказану заяву позивачу надано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20.03.2024 за № 8, зі змісту якої, станом на 01.01.2024 його посадовий оклад як судді Закарпатського окружного адміністративного суду, обрахований у відповідності до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року, із застосування коефіцієнта 1,1 для м. Ужгорода), виходячи з розміру прожиткового мінімуму - 2102 грн. В подальшому, позивач звернувся до голови суду із заявою, в якій просив видати йому довідку про розмір суддівської винагороди із застосуванням для розрахунку посадового окладу - прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 гривні, відповідно до абзацу 4 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік». Листом відповідач у задоволенні вказаної заяви відмовив, посилаючись на відсутність правових підстав. Позивач покликається на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до ч.1 ст.135 якого суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, а ч.3 ст.135 Закону встановлює базовий розмір посадового окладу судді, який становить для судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01.01.2023 у сумі 2684,00грн. та на 01.01.2024 у сумі 3028,00грн. Однак відповідач повідомив про відсутність підстав для оформлення нової довідки для перерахунку його довічного грошового утримання судді у відставці, що, на переконання позивача, порушує його право на належне соціальне забезпечення. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 адміністративну справу №260/3276/24 скеровано до Восьмого апеляційного адміністративного суду для визначення суду, до підсудності якого віднесена ця справа.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 справу №260/3276/24 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 19.06.2024 суд постановив відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою правову позицію відповідач мотивував посиланням на те, що суддя Рейті Сергій Іванович не є суддею у відставці. 29.02.2024 позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про видачу довідок про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці станом на 2024 рік. У вказаній заяві Позивач також просив надати дані щодо суддівської винагороди, що виплачувалась в 2021, 2022, 2023 роках (щодо розміру прожиткового мінімуму для обчислення суддівської винагороди у вказаних роках). У відповідь на вказану заяву 20.03.2024 позивач отримав особисто довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 8 від 20.03.2024 та довідку про розмір прожиткового мінімуму для обчислення суддівської винагороди у 2021-2023 №9 від 20.03.2024. Після чого, 28.03.2024, позивач повторно звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою, в якій стверджує, що видана довідка, та й сама виплата суддівської винагороди в 2021-2023 роках не відповідають Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки його посадовий оклад як судді визначений всупереч положенням цього Закону. 09.04.2024 позивач отримав відповідь на свою заяву, в якій, крім іншого, вказується на те, що у Закарпатського окружного адміністративного суду відсутні підстави нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду у розмірах інших, ніж передбачені Законами України «Про Державний бюджет України» (на відповідний рік) та визначених у затверджених штатних розписах суду на відповідні роки. Крім цього, стосовно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач у відповіді від 09.04.2024 зазначив, що відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління ПФУ від 09.02.2023 №7-2) запитувана довідка подається до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання разом із копією рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади та іншими документами передбаченими цим порядком. Оскільки у позивача відсутній статус судді у відставці, а рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Закарпатського ОАС Вищою радою правосуддя не приймалось, то і видана позивачу довідка №8 від 20.03.2024 була передчасною та не може бути повторно видана ні в попередньому вигляді, ані з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб відмінного від 2102 гривні.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

Указом Президента України від 07.06.2007 №510/2007 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Закарпатського окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

Відповідно до наказу від 27.07.2007 №2 позивач зарахований до штату Закарпатського окружного адміністративного суду у зв`язку з призначенням на вакантну посаду судді адміністративного суду в межах п`ятирічного строку з 27.07.2007.

Постановою Верховної Ради України від 24.05.2012 №4856-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано на посаду судді Закарпатського окружного адміністративного суду безстроково.

Наказом голови суду від 26.06.2012 №78/04-05 позивача зараховано до штату суду з 26.06.2012.

У березні 2024 року позивач звернувся до голови суду із заявою із заявою про видачу довідки про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2024 та виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням абз.4 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024рік» у розмірі 3028,00грн.

Листом від 09.04.2024 відповідач у задоволенні вказаної заяви відмовив, з тих підстав, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 подається до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання разом із копією рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади та іншими документами передбаченими цим порядком.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Відповідно до частин 3-5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Верховний Суд в постанові від 20.11.2023 по справі № 120/709/22-а зазначив, що визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом № 966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас статтею 7 Закону № 1082-IX установлено у 2021році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189,00гривень, з 01 липня - 2294,00гривні, з 01 грудня - 2393,00гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: - працездатних осіб: з 01 січня - 2270,00гривень, з 01 липня - 2379,00гривень, з 01 грудня - 2481,00гривня; - працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102,00гривні.

Верховний Суд в постанові від 20.11.2023 по справі № 120/709/22-а вказав, що Закон № 1082-IX фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII. Однак, означені Закони не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

В постанові від 17.10.2023 по справі № 280/117/22 Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права спеціальний закон скасовує дію загального закону (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону України Про судоустрій і статус суддів, а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis). На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). У межах касаційного перегляду судових рішень в цій справі колегія суддів звертає на нього увагу у сукупності з іншою аргументацією, про яку йдеться вище. Отже, Законом України Про судоустрій і статус суддів закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Така правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік», статті 135 Закону в подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2021року по справі №360/503/21, від 10 листопада 2021року по справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021року по справі №360/503/21, від 22 червня 2023року по справі №400/4904/21, від 24 липня 2023року по справі №280/9563/21, від 02 серпня 2023року по справі №560/5597/22.

Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 року у справі №240/44080/21 виклав такі правові висновки у спірних правовідносинах:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді є порушенням гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України в п. 4.1 рішення від 11 березня 2020 року в справі №4-р/2020 з посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013, від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року №11 -р/2018, від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2., абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року №11-р/2018).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00гривень.

Таким чином, суд висновує, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак має бути обчислений з урахуванням зазначених норм бюджетного законодавства на відповідний рік, тобто у 2024 році при розрахунку суддівської винагроди як розрахункову величину слід застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00гривень.

Водночас, як видно з матеріалів справи, предметом спору є відмова відповідача видати позивачу довідку про суддівську винагороду/ довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок подання довідки про суддівську винагороду/ довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2) (далі також Порядок).

Означений Порядок застосовується стосовно суддів у відставці.

Як встановив суд, позивач не є суддею у відставці, а перебуває на посаді судді Закарпатського окружного адміністративного суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі позивачу довідки про суддівську винагороду/довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки така довідка видається судді, стосовно якого прийнято рішення про його відставку. Відтак, суддя у відставці має право реалізувати означену довідку, звернувшись до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, відповідач діяв правомірно, відмовляючи позивачу у видачі йому довідки про суддівську винагороду/довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у позові відмовляє повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатського окружного адміністративного суду (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 30 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.