Справа № 420/17541/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17541/23

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю.М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Білак Наталії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за позовом адвоката Білак Наталії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 , до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року адвокат Білак Н. І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці №343 від 10.05.2023 про припинення державної служби ОСОБА_1 та його звільнення;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці

стягнути з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Пояснюючи обставини справи, адвокат Білак Н.І. вказує, що її довіритель, починаючи з 01.03.2001 проходив службу в митних органах та обіймав різні посади.

В Одеській митниці ОСОБА_1 проходив службу з 15.07.2021, а з 16.09.2021 з ним був укладений контракт №31 про проходження державної служби та він був призначений на посаду начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Чорноморськ -порт» Одеської митниці.

Далі, як указує адвокат, 16.11.2022 між Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, в особі виконуючого обов`язки начальника Митниці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений контракт №1515 про проходження державної служби.

За вказаним контрактом ОСОБА_1 призначено на посаду державної служби, а саме на посаду начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці. Строк дії контракту визначено з 21.11.2022 по 20.02. 2023.

Як зазначає адвокат, 19.01.2023 між Одеською митницею та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №15 до Контракту від 16.11.2022 року №1515, згідно якої строк дії Контракту встановлюється з 21.11.2022 по 19.05.2023.

Адвокат Білак Н.І. вважає, що наведені вище контракт від 16.11.2022 року №1515 та додаткова угода від 19.01.2023 №15 були укладені без волевиявлення ОСОБА_1 , адже зазначені в цих документах строки їх дії, не відповідали внутрішній волі її довірителя.

Це було пов`язано з тим, як стверджує представниця позивача, що в цих документах не були зазначені дати, коли закінчується строк їх дії.

10.05.2023 Одеська митниця прийняла наказ № 343-0, згідно якого з 19.05.2023 припинила державну службу ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці та звільнила його з посади у зв`язку із закінченням строку, на який укладено Контракт та строку призначення на посаду державної служби.

Обґрунтовуючи незаконність звільнення, адвокат наголошує на тому, що наказ про звільнення був прийнятий в період, коли її довіритель був тимчасово непрацездатним.

Також адвокат Білак Н.І. вказує на наявність наказів Одеської митниці про відсторонення ОСОБА_1 від посади, у зв`язку з кримінальним провадженням, щодо нього, за частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Як стверджує адвокат, останнім наказом від 09.05.2023 її довірителя відсторонили від посади на строк до 05.06.2023.

За таких обставин, як вважає представниця позивача, Одеська митниця повинна була продовжити дію контракту на відповідну кількість днів, протягом яких її довіритель фактично не виконував свої посадові обов`язки, але за ним зберігалася посада державної служби.

Окрім того, на думку адвоката Білак Н.І., Одеська митниця не дочекавшись результатів кримінального розслідування, незаконно звільнила її довірителя та скасувала наказ про відсторонення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), у задоволення позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Підставами для відмови в задоволенні позову слугували положення, зокрема, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), де унормовано, що у разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

Далі, суд першої інстанції, проаналізувавши Митний кодекс України, установив, що даний нормативний акт, як і Закон № 889-VIII визначає обставини, за наявності яких може йти мова про продовження дії контракту про проходження державної служби, а саме за умови належного виконання державним службовцем контракту.

На переконання суду, на законодавчому рівні закріплено право роботодавця на власний розсуд визначати певні обставини такими, що свідчать про належне виконання контракту державним службовцем.

Окрім того, суд звернув увагу на положення контракту, який був укладений Одеською митницею з ОСОБА_1 , де також зазначено, що однією з підстав для припинення контракту є неналежне виконання або невиконання особою умов контракту.

Резюмуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача правомірно звільнили з посади у зв`язку із закінчення строку, на який укладено цей контракт.

Відповідаючи на доводи адвоката Білак Н.І. про те, що дати в контракті та додатковій угоді прописані від руки і на час їх підписання сторонами були відсутні, суд указав, що не має доказів на підтвердження таких доводів.

Далі, аналізуючи доводи адвоката Білак Н.І. про те, що укладаючи додаткову угоду №15 від 19.01.2023 до контракту від 16.11.2022 №1515 Одеська митниця не дотрималася вимог щодо строків її укладення, які визначені пунктом 27 даного контракту, суд зазначив, що обидві сторони погодилися на строки, що в неї були зазначені та на підтвердження цього її підписали.

На переконання суду, за таких умов, відсутні підстави для скасування наказу про призначення на державну службу.

Щодо доводу про те, що Одеська митниця повинна була продовжити дію контракту на відповідну кількість днів протягом яких позивач фактично не виконував посадові обов`язку у зв`язку з тимчасовою відсутністю, суд заявив, що невиконання посадових обов`язків у зв`язку з відстороненням від посади, на підставі ухвал суду у кримінальному провадженні, не є підставою для продовження дії контракту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи, що воно ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, адвокат Білак Н.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції, скаржниця вказала таке.

По перше, адвокат Білак Н.І. зазначила, що суд першої інстанції не надав правову оцінку її доводам про порушення суб`єктом призначення порядку укладення контракту про проходження державної служби та додаткової угоди.

Це виразилося в тому, що при підписанні додаткової угоди №15 до контракту №1515 від 16.11.2022 Одеською митницею не дотримано вимоги щодо строків її укладення, що визначені пунктом 27 контракту, а саме не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії контракту. Себто додаткова угода повинна бути укладена до 20.12.2022 (крайній термін), а укладена 19.01.2023.

На думку скаржниці, твердження суду першої інстанції, що сторони дійшли згоди внести зміни до контракту та підписали додаткову угоду № 15 від 19.01.2023 не містять належного обґрунтування, а саме посилання на те, яким чиним суд встановив, що сторони дійсно дійшли згоди та погодили всі істотні умови додаткової угоди.

По друге, адвокат Білак Н.І. продовжує наполягати на тому, що дати як в тексті контракту так і в додатковій угоді були вписані Одеською митницею від руки, в той час коли весь текст складено друкарським способом, а відтак, на її думку, її довірителя фактично схилили до підпису контракту та додаткової угоди без зазначення істотних умов щодо строків їх дії.

Представниця позивача не погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач повинен був підтвердити вказані обставини відповідними доказами, адже тягар доказування у справах адміністративної юрисдикції покладається на відповідача, в особі суб`єкта владних повноважень.

Водночас, скаржниця інформує суд апеляційної інстанції про наявність колективного звернення від 12.05.2023 щодо вказаних подій на адресу керівництва Одеської митниці.

По третє, як вважає скаржниця, суд першої інстанції не надав правову оцінку її доводам про порушення, з боку відповідача, порядку звільнення ОСОБА_1 з державної служби.

Обґрунтовуючи даний довід адвокат Білак Н.І. вказує, що наявність в частині 1 статті 83 Закон № 889-VIII дев`яти окремих підстав для звільнення, які відокремлені сполучником «або» чи комою, покладає на роботодавця обов`язок щодо зазначення в наказі про звільнення конкретної підстави, визначеної цим пунктом.

Разом з тим, як заявляє адвокат в спірному наказі про звільнення не було деталізовано одну в вищевказаних дев`яти підстав для припинення проходження позивачем державної служби, позаяк лише зазначено про звільнення на підставі частини 1 статті 83 Закону № 889-VIII.

Покликаючись на висновки Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №815/1554/17, адвокат наголошує, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етані нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конституцією України права та свободи цієї особи.

По четверте, як вважає представниця позивача, суд першої інстанції не врахував суттєві професійні заслуги та досягнення ОСОБА_1 , зокрема згідно наданої службової характеристики, останній характеризується позитивно.

Окрім того, на її думку, неналежне виконання обов`язків позивача не може слугувати підставою для звільнення, адже Одеська митниця не могла оцінити показники його роботи у зв`язку з його відстороненням від посади.

По - п`яте, як стверджує адвокат, суд першої інстанції не надав правової оцінки межам дискреційних повноважень Одеської митниці щодо права, а не обов`язку Одеської митниці продовжувати дію контракту за умови належного виконання його умов.

Себто не враховано, що дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

По шосте, скаржниця зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 в день звільнення, 19.05.2023, перебував у стані тимчасової непрацездатності, а отже не міг бути звільненим в цей період.

По сьоме, заявляючи про порушення норм процесуального права, адвокат Білак Н.І. вказує, що суд першої інстанції протиправно відмовив Одеській митниці в розгляді справи в порядку загального провадження, оскільки позивач є службовою особою, належить до посад державної служби категорії «Б», а це, у значенні Закону України «Про запобігання корупції», свідчить, що позивач займав відповідальне становище.

По восьме, адвокат Білак Н.І. вважає, що суд першої інстанції протиправно відмовив їй в зупиненні провадження в даній справі до винесення ухвали про закриття кримінального провадження №0000794 від 04.19.2022, оскільки за частиною 6 статті 78 КАС України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Одеська митниця у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Доводи відзиву відтворюють зміст відзиву на позовні заяву та узгоджуються з висновками суду першої інстанції.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

16.09.2021 між ОСОБА_1 та Державною митною службою України укладено контракт № 31 про проходження державної служби.

За вказаним контрактом ОСОБА_1 призначено на посаду державної служби, а саме начальником митного поста «Чорноморськ - порт» Одеської митниці. Строк дії даного контракту визначено з 22.09.2021 по 21.09.2024.

16.11.2022 між Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України та ОСОБА_1 укладено контракт №1515 про проходження державної служби, згідно якого позивача призначено на посаду державної служби, а саме на посаду начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці. Строк дії контракту визначено з 21.11.2022 по 20.02.2023.

19.01.2023 між Одеською митницею та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №15 до контракту від 16.11.2022 року №1515, згідно якої строк дії контракту встановлюється з 21.11.2022 по 19.05.2023.

08.02.2023 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Згідно ухвали Печерського районною суду міста Києва від 10.02.2023 у справі №757/5439/23-к ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування, а саме до 08.04.2023.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.04.2023 у справі №757/12944/23-к продовжено строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від посади начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці до 08.05.2023, включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000794 від 04.10.2022 р.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2023 у справі №757/18134/23-к продовжено строк відсторонення ОСОБА_3 від посади начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці, в межах строку досудового розслідування, строком на один місяць, до 05.06.2023 року.

На виконання наведених вище ухвал, Одеська митниця приймала накази від 16.02.2023 №139-о, від 07.04.2023 №259-о, від 09.05.2023 № 340-о про відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці у межах досудового розслідування.

У зв`язку із закінченням строку, на який укладено контракт про проходження державної служби від 16.11.2022 № 1515, та строку призначення на посаду державної служби, наказом Одеської митниці від 10.05.2023 №343- о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », останньому, з 19.05.2023 було припинено державну службу на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці та звільнено із займаної посади.

Відповідно до наказу Одеської митниці від 10.05.2023 № 343-о припинено 19.05.2023 державну службу ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці та звільнено його із займаної посади у зв`язку з закінченням строку, на який укладено контракт про проходження державної служби від 16.11.2022 № 1515, та строку призначення на посаду державної служби.

Підстава: абзаци другий та п`ятий пункту 21, пункти 25 та 26 контракту про проходження державної служби від 16.11.2022 № 1515, додаткова угода від 19.01.2023 №15 до контракту про проходження державної служби від 16.11.2022 № 1515.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 5 статті 570 Митного кодексу України з особами, які призначаються на службу до митних органів на посади державної служби, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що на спірні правовідносини поширюється дія Митного кодексу України, а в частині, що не врегульована ним, дія Закону № 889-VIII, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини проходження державної служби, а також дія Кодексу законів про працю України.

Слід зазначити, що контракт про проходження державної служби є особливою формою строкового трудового договору та є підставою для призначення особи на посаду державної служби.

Відповідно до статті 31-1 Закону № 889-VIII контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.

Контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду.

Контракт про проходження державної служби набирає чинності з дати, визначеної в акті про призначення на посаду як дата початку виконання посадових обов`язків.

Контракт про проходження державної служби укладається в письмовій формі у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Один примірник контракту про проходження державної служби передається державному службовцю разом із копією акта про призначення на посаду, другий зберігається в особовій справі державного службовця.

Дія контракту про проходження державної служби припиняється, у тому числі, у разі закінчення строку, на який укладено контракт.

Дія контракту про проходження державної служби, за умови належного його виконання державним службовцем, може бути один раз продовжена за угодою сторін на той самий строк шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Порядок укладення контрактів про проходження державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №494 (далі - Порядок), визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби категорії «Б» або «В».

Відповідно до пункту 22 Порядку контракт укладається до прийняття рішення про призначення на посаду відповідної особи шляхом його підписання сторонами

Відповідаючи на доводи скаржниці про порушення суб`єктом призначення порядку укладення контракту № 1515 від 16.11.2022 та додаткової угоди №15 від 09.01.2023 колегія суддів зазначає, що наведені вимоги не являлися предметом позову.

Слід зазначити, що зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Вони визначаються відповідно до частини 5 статті 160 КАС України.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Як випливає з позову адвоката ОСОБА_4 предметом даного позову є протиправність наказу Одеської митниці про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ..

Адвокат Білак Н.І. не ставила в позові питання про визнання протиправними контракту № 1515 від 16.11.2022 та додаткової угоди №15 від 09.01.2023, з підстав того, що в цих документах були відсутні істотні умови, а саме не було встановлено строку дії контракту.

Між іншим, спір щодо правомірності укладених вище договорів повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено.

Позаяк правомірність контракту № 1515 від 16.11.2022 та додаткової угоди №15 від 09.01.2023, не були предметом позову, колегія суддів не вбачає підстав надавати цим документам правову оцінку.

Проте, якщо вважати, що це є підставою позову, то колегія суддів не встановила правового зв`язку між порушеннями, які на думку адвокат Білак Н.І., відбулися при укладення контракту про проходження публічної служби, а також додаткової угоди та припиненням контракту, у зв`язку закінчення строку, на який укладено контракт.

Переходячи безпосередньо до дослідження предмету спору, а саме про законності або протиправності наказу Одеської митниці №343-0 від 10.05.2023, колегія суддів установила таке.

Пунктом 1 статті 83 Закону № 889-VIII передбачено наступні підстави для припинення державної служби:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»;

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Частиною 1 статті 85 Закону № 889-VIII передбачено, що у разі призначення на посаду державної служби на певний строк державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку.

У разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

Питання продовження дії контракту врегульоване частиною п`ятою статті 570 Митного кодексу України, частиною тринадцятою статті 31-1 Закону № 889-VIII, пунктом 27 контракту № 1047 від 30.12.2021.

Так, дія контракту про проходження державної служби за умови належного його виконання державним службовцем може бути продовжена за угодою сторін на той самий або більший строк, але не більше ніж на три роки шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Стаття 85 Закону №889-VIII встановлює, припинення державної служби у зв`язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби:

У разі призначення на посаду державної служби на певний строк державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку.

У разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

Пункт 21 контракту №1515 від 16.11.2022 передбачає, що дія цього контракту припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт.

Отож, слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що Одеська митниця, звільняючи ОСОБА_1 з посади, в останній день контракту діяла, відповідно до приписів статті 85 Закону № 889-VIII.

Розглядаючи довід адвоката Білак Н.І. про те, що у зв`язку з відстороненням від посади ОСОБА_1 , на підставі ухвал Печерського районного суду міста Києва від 10.02.2023, 04.04.2023 у кримінальному провадженні № 757/5439/23-к, свідчило про продовження строку укладеного з ним контракту, на відповідну кількість днів, протягом яких, останній, фактично не виконував посадові обов`язки, колегія суддів зазначає таке.

Є слушним зауваження суду першої інстанції, що невиконання посадових обов`язків у зв`язку з відстороненням від посади у зв`язку з кримінальним провадженням, не є підставою для продовження дії контракту, адже це не передбачено законодавством, що регулює спірні правовідносини.

Є також в апеляційній скарзі покликання адвоката Білак Н.І. на те, що суд першої інстанції не надав правову оцінку її доводам про те, що в спірному наказі про звільнення не було деталізовано одну з дев`яти підстав, що містяться в частині 1 статті 83 Закону № 889-VIII для припинення проходження державної служби, оскільки є покликання лише на частину 1 наведеної статті. Адвокат вказує, що суб`єктом призначення порушений принцип правової визначеності.

Досліджуючи наведене, колегія суддів установила, що така підстава для визнання наказу про звільнення ОСОБА_1 протиправним, адвокатом в позовній заяві не заявлялася.

Перевіряючи обґрунтованість наведеного доводу, колегія суддів установила, що в оскаржуваному наказі про звільнення ОСОБА_1 вказано, що припинення державної служби відбувається на підставі пункту 2 частини 1 статті 83 Закону № 889-VIII, тобто у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону).

Таким чином, викладена позиція представниці позивача, не відповідає фактичним обставинам справи.

Аналізуючи довід адвоката Білак Н.І. про неможливість звільнення ОСОБА_1 за умови його тимчасової непрацездатності, колегія суддів установила таке.

Обґрунтовуючи даний довід, адвокат покликається на статтю 87 Закону № 889-VIII, відповідно до якої наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Водночас, на думку колегії суддів, дана законодавча норма не розповсюджується на позивача, адже, частина 1 статті 87 передбачає інші підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, ніж стаття 85 Закону № 889-VIII, в якій відсутні такі вимоги.

Далі, суд першої інстанції, відмовляючи адвокату Білак Н.І. в зупиненні провадження в даній справі, до винесення ухвали про закриття кримінального провадження №0000794 від 04.19.2022, правильно виснував, що підстави припинення державної служби позивача, зазначені в наказі, не знаходяться у взаємозв`язку з обставинами, які можуть бути встановленими у кримінальній справі за результатами здійснення кримінального провадження.

За таких умов, довід адвоката про те, що процесуальний документ, який буде прийнято за результатом розгляду кримінальної справи, буде впливати на вирішення даного спору, колегія суддів відкидає.

Також доводом апеляції є протиправна відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання Одеської митниці про розгляд справи в порядку загального провадження, позаяк посада ОСОБА_1 належить до категорії «Б» посад державної служби, відповідно до примітки 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Аналізуючи даний довід суд апеляційної інстанції встановив, що зміст позовних вимог щодо скасування рішення про звільнення, поновлення на посаді, а також статус позивача дозволяє зробити висновок, що спір у цій справі виник з приводу проходження публічної служби та звільнення з неї.

Положеннями статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо, зокрема, прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з приміткою до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище віднесено, зокрема, особи, посади яких частиною другою статті 6 Закону України «Про державну службу» віднесені до категорії «Б».

Не є спірним питання, що посада, на якій перебував позивач відноситься до категорії «Б», тобто останній є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Частинами 1-3 статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виключення щодо можливості розгляду справи у спорах за правилами спрощеного позовного провадження встановлені частиною 4 статті 257 КАС України.

За таких обставин, спір щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби ОСОБА_1 , як особи, посада якого відноситься до категорії «Б», хоча не може вважатися справою незначної складності відповідно до пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України, в той же час не виключена можливість здійснити такий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 2 статті 257 КАС України, при наявності на то обставин наведених у частині 3 цієї статті.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначена справа за своїм характером спірних правовідносин не виключала можливості розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалення рішення за наявними у справі доказами.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №520/6008/19. Важливо зазначити, що в цій справі Верховний Суд відзначив, що питання віднесення справи до незначної складності за переліком наведеним у частині 6 статті12 КАС України та питання розгляду справи за правилами загального чи спрощеного провадження, як утримують свої відмінності у процедурі, мають різне правове навантаження.

Останнє, на чому зосереджує свою увагу суд апеляційної інстанції, це твердження представниці позивача про ігнорування судом першої інстанції меж дискреційних повноважень Одеської митниці, що виразилося в тому, що у суб`єкта призначення був обов`язок, а не право продовжити дію контракту за умови належного виконання його умов.

Для вирішення даного питання, колегія суддів звертається судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17.12.2004 у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Повертаючись до обставин справи, колегія суддів зазначає, що питання продовження дії контракту врегульоване частиною 5 статті 570 Митного кодексу України, частиною 13 статті 31-1 Закону № 889-VIII, пунктом 27 контракту № 1047 від 30.12.2021.

Так, дія контракту про проходження державної служби, за умови належного його виконання державним службовцем, може бути продовжена за угодою сторін на той самий або більший строк, але не більше ніж на три роки шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Аналіз вищевикладених положень законодавства дає підстави для висновку, що суб`єкт призначення має право, а не обов`язок на продовження дії контракту про проходження державної служби, за умови належного виконання державним службовцем контракту.

Себто передбачається право роботодавця на власний розсуд визначати певні обставини такими, що свідчать про належне виконання контракту державним службовцем.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів наголошує, шо в цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Білак Наталії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за позовом адвоката Білак Наталії Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 17.09.2024.