Справа № 380/16255/24
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 рокусправа №380/16255/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ПФУ у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1), в якому просить суд:

- скасувати постанову від 17.07.2024 ВП №73272499 про накладення штрафу на Головне управління ПФУ у Львівській області в розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Оскаржуваною постановою накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року у справі №380/6192/23. Позивач вважає, що постанова про накладення штрафу винесена з порушенням Закону №1404-VIII, оскільки державний виконавець не прийняв до уваги те, що рішення суду виконане. Просить позов задоволити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України).

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. На виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 73272499, з виконання виконавчого листа № 380/6192/23, виданого 26.10.2023 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2022 та з 01.03.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням нарахованої індексації без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум. 14.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання за вихідним № 34492. 14.05.2024 в порядку статті 18 Закону скеровано вимогу боржнику щодо надання інформації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/6192/23 з відповідним документальним підтвердженням виконання згаданого судового рішення. Станом на 17.07.2024 вимогу не виконано, відсутнє документальне підтвердження виконання виконавчого документа в повному обсязі. Як вбачається з долученого представником позивача листа ГУ ПФУ № 1300-5902-8/107633 від 14.06.2024, пенсію ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром 70% грошового забезпечення, що не відповідає судовому рішенню у справі № 380/6192/23. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 12.09.2024 представник позивача позов підтримала, просила задоволити, представник відповідача в судове засідання не прибув, належно повідомлений про день та час розгляду справи. Суд перейшов у письмове провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2003 року у справі № 380/6192/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.03.2022 та з 01.03.2023 розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом не включення суми індексації пенсії в обрахунок пенсійної виплати та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2022 та з 01.03.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням нарахованої індексації без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

14.11.2024 на підставі заяви про примусове виконання рішення суду державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам до відома та виконання. Згідно постанови боржнику було надано термін 10 робочих днів з моменту отримання постанови для того щоб виконати рішення суду чи повідомити державного виконавця про причини невиконання такого.

14.11.2024 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

14.05.2024 в порядку статті 18 Закону державним виконавцем скеровано вимогу боржнику щодо надання інформації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/6192/23 з відповідним документальним підтвердженням виконання згаданого судового рішення.

16.07.2024 надійшла до виконавчої служби заява представника стягувача, у якій зазначено, що рішення суду не виконано, оскільки з 01.03.2024 пенсію ОСОБА_1 протиправно обмежено максимальним розміром 38500, тоді як нарахована сума 40081,34 грн.

17.07.2024 державним виконавцем винесено постанову ВП № 73272499 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. В пункті 2 цієї постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Вважаючи постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17.07.2024 ВП № 73272499 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із приписами статті 26 Закону №1404-VIII:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт перший частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Статтею 63 Закону № 1404-VІІІ визначено:

- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга);

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VІІІ).

Виходячи із зазначених вище норм Закону №1404-VІІІ підставою для накладення на штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії, без поважних причин рішення.

Здійснюючи судовий контроль за процесом виконання судового рішення та дотриманням прав учасників виконавчого провадження (як стягувача, так і боржника), суд повинен перевірити рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, серед яких виділяє законність, обґрунтованість, пропорційність, розсудливість та своєчасність.

Позивач зазначає, що рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2022 та з 01.03.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням нарахованої індексації без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум виконано повністю та проведено перерахунок пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023, про що повідомлено державного виконавця листом від 29.05.2024 р.

Судом досліджено лист від 29.05.2024 №1300-5308-5/93487 та встановлено, що такий скерований позивачем в межах інших виконавчих проваджень, а саме №7327238, № 74036785, № 74036640, тому суд вважає, що позивачем не повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду.

У оскаржуваній постанові зазначено, що станом на 17.07.2024 вимог виконавчого документа не виконано, відсутнє документальне підтвердження виконання виконавчого документа в повному обсязі. Як вбачається з долученого представником стягувача до заяви від 15.07.2024 листа ГУ ПФУ № 1300-5902-8/107633 від 14.06.2024 пенсію ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром 70% грошового забезпечення, що не відповідає судовому рішенню у справі №380/6192/23.

Суд зазначає, що державним виконавцем не вірно визначено обмеження грошового забезпечення у розмірі 70%, так як таке визначається при призначенні пенсії відповідно до вислуги років. Представник стягувача повідомив виконавця, що із перерахунку пенсії від 01.03.2024 протиправно обмежено максимальним розміром пенсію ОСОБА_1 38500,94грн., тоді як нарахована сума складає 40081,34 грн. Крім того, кошти стягувачу не перераховані, тому рішення суду не виконано.

Як встановлено судом на виконання рішення суду ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з березня 2022 та з березня 2023 по листопад 2023 року без обмеження максимальним розміром, сума доплати складає 122171,91 грн. З грудня 2023 по лютий 2024 пенсія виплачувалась без обмеження максимальним розміром, з березня 2024 виплачується із урахуванням максимального розміру 38500,94 грн.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо невиконання рішення суду в цій частині, так як зміна позивачем розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із зміною законодавства після рішення суду свідчить про виникнення нових спірних відносин між такими суб`єктами. При цьому суд зазначає, що захист права на майбутнє законодавством не передбачений. Судовому захисту підлягають лише порушені права особи, суд не може захищати право від порушень в майбутньому. З таких підстав суд відхиляє аргументи відповідача про те, що відсутність кінцевої дати нарахування та виплати пенсії у рішенні суду, зобов`язує позивача виконувати його без обмеження будь-яким строком у майбутньому.

З приводу невиплати ГУ ПФУ у Львівській області заборгованості суд зазначає.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюється виключно законами. Такими законами є Закон України про Державний бюджет на поточний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (далі Закон №2262).

Відповідно до статті 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону №1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до статті 73 Закону №1058IV кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на орган Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Фонду, виділених з Державного бюджету України, та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Причиною невиплати ГУ ПФУ у Львівській області заборгованості стала відсутність відповідного фінансового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюється виключно законами. Такими законами є Закон України про Державний бюджет на поточний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (далі Закон №2262).

Відповідно до статті 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону №1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до статті 73 Закону №1058IV кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на орган Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Фонду, виділених з Держаного бюджету України, та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету (пункт 1 Порядку).

Боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України (пункт 3 Порядку).

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку).

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (пункт 10 Порядку).

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону (пункт 11 Порядку).

Слід зауважити, що цей порядок чинний, а тому органи пенсійного фонду зобов`язані послуговуватися ним у процесі виконання відповідних судових рішень.

Тобто, ГУ ПФ України у Львівській області відповідно до вимог законодавства та в межах покладених на управління обов`язків та повноважень вжиті всі можливі заходи на виконання рішення суду. Рішення в частині виплати нарахованої доплати за попередній період залишається на даний час невиконаним у зв`язку з обов`язком пенсійного органу при виконанні таких рішень дотримуватися вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Отже, судом не встановлено невиконання судового рішення без поважних причин з вини ГУПФ України у Львівській області.

Таким чином, ГУ ПФУ у Львівській області вжило заходи, спрямовані на виконання судового рішення перерахунку пенсії, однак відсутність коштів унеможливила виплату заборгованості до надходження відповідних бюджетних призначень з Державного бюджету України.

Натомість, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання/невиконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності причин такого невиконання рішення суду в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача про накладення штрафу не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження», та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене позов слід задоволити повністю.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір слід стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) про скасування постанови про накладення штрафу задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.07.2024 ВП №73272499 про накладення штрафу на Головне управління ПФУ у Львівській області в розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000; ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10 м.Львів, ) судовий збір в сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім грн.) 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Головне управління ПФУ у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000; ).

СуддяКухар Наталія Андріївна