Справа № 620/16531/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 10.01.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним підпункт 2.1, Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2023 року № 117 щодо не виплати старшому лейтенанту ОСОБА_1 щомісячної премії за квітень 2023 року;

- визнати протиправним підпункт 2.2, Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2023 року № 117 щодо не включення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за квітень 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести старшому лейтенанту ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної премії за квітень 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести старшому лейтенанту ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за березень 2023 року та квітень 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена премія та додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт наголошує, що відсутні правові підстави для не нарахування та не виплати позивачу премії та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки про доходи позивача щодо розміру грошового забезпечення позивача за період військової служби з січня 2023 по липень 2023 року позивач з січня 2023 (за грудень 2022) по березень 2023 (за лютий 2023) та з травня 2023(за квітень 2023) по липень 2023 (за червень 2023) отримував щомісяця додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», окрім травня 2022 року, а за березень місяць виплата не відбулася (а.с. 13).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2023 №117 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог статей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та підриву боєготовності батальйону, недбале ставлення до військової служби, у відповідності до вимог пункту «б» статті 48 на підставі статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на нижчепойменованих військовослужбовців накладено дисциплінарне стягнення - «догана». Пунктами 2.1 та 2.2 вищевказаного наказу встановлено, що відповідно до пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, щомісячну премію - старшому лейтенанту ОСОБА_1 за квітень 2023 року - не виплачувати. Відповідно до пункту 14 розділу XXXVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, до наказів про виплату додаткової винагороди - старшого лейтенанта ОСОБА_1 за квітень 2023 року - не включати (а.с.14).

Відносно позивача 19.03.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП, відповідно до якого 18.03.2023 о 07 год 45 хв за місцем несення служби позивач не прибув на 07 год 45 хв на ранкове шикування до пункту тимчасової дислокації на КСП, в подальшому вдалося встановити, позивач перебував у м. Суми, у період з 07.45 год 18.03.2023 по 21 год 09 хв 18.03.2023 в умовах особливого періоду, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.п.1,3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 1 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби у військовій частині, самовільно, незаконно, без поважних причин був відсутній в розташуванні військової частини, а у період з 07.45 год 18.03.2023 року по 21 год 09 хв 18.03.2023 обов`язки згідно займаної посади не виконував, а знаходився у орендованому житлі, що у м. Суми, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби. Дозволу на нез`явлення на службу о 07.45 год 18.03.2023 та перебування поза межами місця служби у період з 07.45 год 18.03.2023 по 21 год 09 хв 18.03.2023 позивача у командування військової частини не питав та такий дозвіл не отримував, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду - військового стану.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 05.04.2023 у справі № 587/608/23 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням та закрито провадження у справі.

Вважаючи протиправним ненарахування та невиплату премії та додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача відповідають приписам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом судового розгляду в межах даної справи є нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди та премії військовослужбовця за березень та квітень 2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ(далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

У силу вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі- Порядок № 260).

Так, відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 17 розділу I Порядку № 260 передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно пунктів 1, 3 розділу ХVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 4 розділу ХVI Порядку № 260 при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

- у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

- у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

- у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

- у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Згідно з вимогами пункту 5 розділу XVІ Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2023 № 17 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог статей 11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та підриву боєготовності батальйону, недбале ставлення до військової служби, у відповідності до вимог пункту «б» статті 48 на підставі статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на нижчепойменованих військовослужбовців накладено дисциплінарне стягнення - «догана». Пунктами 2.1 та 2.2 вищевказаного наказу встановлено, що відповідно до пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року щомісячну премію - старшому лейтенанту ОСОБА_1 за квітень 2023 року - не виплачувати. Відповідно до пункту 14 розділу XXXVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року до наказів про виплату додаткової винагороди - старшого лейтенанта ОСОБА_1 за квітень 2023 року - не включати (а.с.14).

Згідно частин першої, другої статті 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби - тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Позивачем не надано жодних доказів на спростування інформації про притягнення його до адміністративної відповідальності під час виконання обов`язків військової служби.

Доводи апелянта щодо звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням та закриття провадження у справі, відповідно до постанови Сумського районного суду Сумської області від 05.04.2023 у справі № 587/608/23, як на підставу для виплати щомісячної премії, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це жодним чином не спростовує висновок Сумського районного суду Сумської області, викладений у справі № 587/608/23 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та не нівелює накладену на позивачу п.1.1 наказу №117 від 24.04.2023 догану.

Таким чином, в даному випадку позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відповідно до постанови Сумського районного суду Сумської області від 05.04.2023 у справі № 587/608/23 та накладено дисциплінарне стягнення - догана, відповідно до п.1.1 наказу №117 від 24.04.2023, що у своїй сукупності є достатньою та обґрунтованою підставою для не виплати позивачу щомісячної премії відповідно до п.5 розділу XVI Порядку № 260.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності підпункту 2.1, Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2023 року № 117 щодо не виплати старшому лейтенанту ОСОБА_1 щомісячної премії за квітень 2023 року.

З 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо у районах ведення бойових дій з урахуванням виплаченої додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн не було виплачено (а.с. 13).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що докази безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в інші періоди військової служби позивач суду не надав, про обставини такої участі у позовній заяві не зазначив, відповідач їх також не підтверджує.

Колегія суддів наголошує, що за відсутності доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, відсутні правові підстав для нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди за спірний період.

Крім того, колегія суддів вказує, що відповідно до п.2.2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2023 року № 117, відповідно до пункту 14 розділу XXXVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, до наказів про виплату додаткової винагороди - старшого лейтенанта ОСОБА_1 за квітень 2023 року - не включати.

Відповідно до пункту 14 розділу XXXІV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (в редакції чинній на момент винесення наказу №117 від 24.04.2023) до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

- самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

- усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

- вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

- вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;

- добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);

- навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство.

Аналізуючи вищевикладене, обставини встановлені в даній справі, а також у справі №587/608/23, а саме: вина позивача підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії А7332 № 42, доповіддю про самовільне залишення частини, рапортом, витягом з наказом, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у відповідача були обґрунтовані підстави для не включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за березень та квітень 2023 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були підстави для позбавлення виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за березень та квітень 2023 року за порушення позивачем дисципліни, зокрема за порушення вимог статей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та підриву боєготовності батальйону, недбале ставлення до військової служби, у відповідності до вимог пункту «б» статті 48 на підставі статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна