Справа № 148/1186/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/1186/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Штифурко Л.А.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

16 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Кузьмишина В.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тульчинської міської ради на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради, Тульчинської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради, Тульчинської міської ради, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради № 1194/30 від 01.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП, накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказана постанова є необґрунтованою та протиправною, оскільки при розгляді справи відносно ОСОБА_1 було порушено процесуальний порядок, зокрема, справу розглянуто у її відсутність та без своєчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи відносно неї.

Крім того, під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 адміністративною комісією не дотримано вимог ст. 280 КУпАП та не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше. Адміністративна комісія, не маючи на те права, самостійно змінила фабулу інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень та розглянула справу за "обвинуваченням", яке не було пред`явлено. Також в оскаржуваній постанові не мотивовано, на підставі яких доказів адміністративна комісія дійшла висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради № 1194/30 від 01.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. та 1000 грн. правничої допомоги.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що 13.02.2019 року на виконання вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Тульчинською міською радою прийнято рішення №1216, яким затверджено Правила благоустрою території населених пунктів Тульчинської об`єднаної територіальної громади.

Згідно п.33 розділу ІІ Правил благоустрою території населених пунктів Тульчинської об`єднаної територіальної громади забороняється торгівля з рук, лотків, автомобілів, причепів, землі або іншим чином у невстановлених місцях.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 744637 від 02.04.2024: 02.04.2024 об 11.00 год ОСОБА_2 в м. Тульчин на тротуарі по вул. Леонтовича біля № 37 здійснювала торгівлю товарами, а саме овочами та фруктами зі столів та ящиків, чим порушила правила благоустрою населених пунктів Тульчинської міської ТГ від 29.12.2023 зі змінами № 2787, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Відповідно до супровідного листа від 08.04.2024 адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_2 направлено до Тульчинської міської ради та згідно печатки отримано нею 18.04.2024.

Про дату, час та місце розгляду справи відносно неї адміністративної справи 01.05.2024 ОСОБА_1 була повідомлена телефонограмою від 30.04.2024.

Відповідно до постанови №1194/30 від 02.04.2024 ОСОБА_1 , 02.04.2024 року об 11:00 год. у АДРЕСА_1 , здійснювала торгівлю товарами, а саме овочами та фруктами зі столів та ящиків, чим порушила п.33 Правил благоустрою м. Тульчина, затверджених рішенням сесії Тульчинської міської ради від 13.02.2019 року № 1216, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно з ч.1 ст. 152 КУпАП.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції дійшов висновку, що комісією Тульчинської міської ради при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не повно з`ясовано всі обставини, неправильно надано оцінку діям позивачки та в результаті прийнято протиправне рішення, яке на доказах не ґрунтується.

Торгівлю овочами та фруктами зі столів та ящиків без відповідного дозволу і у невстановленому місці слід вважати торгівлею з рук (стихійною торгівлею), а якщо така мала місце в діях ОСОБА_1 , то такі дії особи підпадають під іншу статтю КУпАП.

ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд відносно неї адміністративної справи 01.05.2024 лише 30.04.2024, відтак була позбавлена можливості вчасно підготуватись для захисту та надати свої докази.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на переконання скаржника, до невірного вирішення справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказав на те, що адміністративна комісія при виконавчих органах міської ради, згідно ст. 218 КУпАП, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КУпАП. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності був протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 774637 від 02.04.2024, складений ДОП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції Сергієм Боднаром. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлено телефонограмою. На засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, доказів, які б спростовували факт правопорушення, не надала.

Апелянт вважає, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради № 1194/30 від 01.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є правомірною, законною, винесеною з урахуванням норм та в межах діючого законодавства України.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 cт. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152 КУпАП.

Відповідно до п.п. 7 п. "а" ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів.

Згідно статті 10 Закону України Про благоустрій населених пунктів до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

За змістом статті 20 цього ж закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2019 року на виконання вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Тульчинською міською радою прийнято рішення №1216, яким затверджено Правила благоустрою території населених пунктів Тульчинської об`єднаної територіальної громади.

Згідно п.33 розділу ІІ Правил благоустрою території населених пунктів Тульчинської об`єднаної територіальної громади забороняється торгівля з рук, лотків, автомобілів, причепів, землі або іншим чином у невстановлених місцях.

Міністерство доходів і зборів України у листі від 27.09.2013 р. №12060/6/99-99-22-01-03-15/1182 визначило, що стихійна торгівля - це торгівля фізичних осіб без відповідних дозвільних документів про якість та безпеку реалізованих ними товарів і у невстановлених місцях з рук, з землі, без дозволу райдержадміністрації на розміщення об`єкту торгівлі. Також це самовільне захоплення земельних ділянок та встановлення на них малих архітектурних форм - наметів, кіосків, павільйонів та ін. для заняття торговельною діяльністю.

Тобто, торгівля фізичними особами без відповідних дозвільних документів про якість та безпеку товарів, що реалізуються ними у невстановлених місцях (на вулицях, у дворах, на тротуарах, у скверах, парках, під`їздах) з рук, із землі, без відповідного дозволу на розміщення об`єкта торгівлі, є стихійною торгівлею.

При цьому, стихійна торгівля відноситься до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 160 Кодексу України про адміністративні порушення, - "Торгівля з рук у невстановлених місцях". Розгляд справ про такі адміністративні правопорушення не відноситься до компетенції адміністративних комісій при виконавчих комітетах.

Відповідно ж до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст (склад) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП становлять наступні елементи:

- об`єкт правопорушення суспільні відносини у сфері громадського благоустрою;

- об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах;

- суб`єкт правопорушення громадянин, громадянин суб`єкт підприємницької діяльності, посадова особа;

- суб`єктивна сторона правопорушення - вина у формі умислу або необережності.

З огляду на викладене вище, торгівлю овочами та фруктами зі столів та ящиків без відповідного дозволу і у невстановленому місці слід вважати торгівлею з рук (стихійною торгівлею), а якщо така мала місце в діях ОСОБА_1 , то такі дії особи підпадають під іншу статтю КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що всупереч вищевказаним законодавчим нормам адміністративною комісією Тульчинської міської ради при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не повно з`ясовано всі обставини, неправильно надано оцінку діям позивачки та в результаті прийнято протиправне рішення.

Також, слід зауважити, що, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, органи місцевого самоврядування мають певний обсяг повноважень зокрема і сфері дотримання вимог законодавства, що визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, однак поряд з цим органи місцевого самоврядування не можуть приймати рішення, якими визначати інший порядок, ніж встановлений законами України, оскільки такі рішення є підзаконними нормативними актами та мають меншу юридичну силу у порівнянні із законом.

Статтею 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", який регулює відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, встановлено обмеження при використанні об`єктів благоустрою.

Так, згідно вказаної статті, на об`єктах благоустрою забороняється:

1) виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом;

2) самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо;

3) вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг;

4) складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків;

5) самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо;

6) встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції;

7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів;

8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях;

9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

Вказаною статтею встановлено вичерпний перелік обмежень у використанні об`єктів благоустрою, який при цьому не містить положень стосовно торгівлі з рук, лотків, автомобілів, причепів, землі, або в інших невстановлених місцях. При цьому Правила благоустрою території населених пунктів Тульчинської об`єднаної територіальної громади є підзаконним нормативно-правовим актом та має меншу юридичну силу, ніж закон. А тому, враховуючи частину 4 статті 9 КАС України, яка передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачі діяли не в межах повноважень визначених законами та Конституцією України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення порядку розгляду справи відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що під час відсутності особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, останню може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (проінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.

Колегія суддів звертає увагу, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про проінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема, телефонограми від 30.04.2024, ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд відносно неї адміністративної справи 01.05.2024 лише 30.04.2024. Вказане свідчить про несвоєчасне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи відносно позивачки та позбавлення її можливості вчасно підготуватись для захисту та надати свої докази.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, а розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно та належно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Враховуючи зазначене, справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглянута з порушенням зазначених вище положень КУпАП. Зазначене в даному випадку свідчить про те, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, позивачу не було забезпечено право на участь у розгляді його справи, право на захист своїх прав та інтересів особисто чи через свого представника, право на надання відповідних пояснень, клопотань, доказів.

Колегія суддів зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.

Враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тульчинської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Кузьмишин В.М. Залімський І. Г.