Справа № 752/9160/24
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9160/24
Провадження № 2-а/752/180/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва, у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, інспектора 1 взводу 6 роти 2 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Гопкала Сергія Георгійовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 взводу 6 роти 2 батальйону полку 1 УПП у місті Києві ДПП НПУ лейтенанта поліції Гопкала С.Г. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві від 03 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с.77,78).

15 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав позовну заяву у новій редакції до ДПП НПУ, УПП в місті Києві ДПП НПУ в особі інспектора 1 взводу 6 роти 2 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Гопкала С.Г., в якій просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 1937783 від 18 квітня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розмірі 340,00 грн. (а.с. 82-89).

Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова винесена без належних доказів та з процесуальними порушеннями норм КУпАП, порушено приписи положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Зокрема інспектором не було повно з`ясовано обставини справи; постанова не містить додатків, які б доводили правомірність винесеної постанови, а саме: фото, відеофіксації і т.д. Вказується, що 18 квітня 2024 року по просп. Соборності (Возз`єднання) в місті Києві були несприятливі погодні умови, йшов сильний дощ. Позивач вважає, що технічні можливості вимірювача швидкості «TruCam», яким було зафіксовано перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості руху у населеному пункті більше, як на 26 км/год., не дозволяють фіксувати належним чином швидкість транспортного засобу (далі - ТЗ) у таких несприятливих погодних умовах. Позивач просить скасувати постанову, провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста 20 травня 2024 року позовну залишено без руху (а.с.134,135).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста 06 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та без виклику осіб, за наявними у справі матеріалами (а.с.138,139).

Стороною відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с.143-156).

У відзиві на позовну заяву, вказується, що правопорушення, вчинене позивачем 18 квітня 2024 року по просп. Соборності у м. Києві, було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості «TruCam LTI 20/20», яким автоматично здійснюється порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, особу водія. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху, при цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Справа про адміністративне правопорушення розглядалась інспектором у присутності позивача на місці зупинки ТЗ, постанова про застосування адміністративного стягнення позивачу була оголошена та вручена, що відповідає частині 8 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зазначається, що можливість використання прибору «TruCam LTI 20/20» підтверджено відповідно експертним висновком від 24 грудня 2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що інспектором 1 взводу 6 роти 2 батальйону полку 1 УПП у місті Києві старшим лейтенантом поліції Гопкалом С.Г. 18 квітня 2024 року складено постанову серії ЕАН № 1937783 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, відносно позивача ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.92).

Відповідно до оскаржуваної постанови 18 квітня 2024 року о 09:17 год. в м. Києві по просп. Соборності (Возз`єднання), 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 76 км/год., при цьому перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) - порушення швидкості руху і населених пунктах. Швидкість руху зафіксовано приладом «TruCam 0008436».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Положеннями ч. 2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів

Відповідно до частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 8 та 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пункт 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлює, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Частиною 1 зазначеної статті також встановлено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно Сертифікату перевірки типу, виданого Державним підприємством ДП «Укрметртестстандарт» від 26 грудня 2018 року, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ, виробництва Laser Technology Inc, США, відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укарїни від 13 січня 2016 року № 94. Свідоцтво дійсне до 26 грудня 2028 року. (а.с.152).

Також, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам Технічного регламенту, відповідно до Сертифікату відповідності, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 09 січня 2019 року. (а.с.153).

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam ІІ LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Крім того, суд зазначає, під час вимірювання швидкості руху, поліцейський виконує наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і здійснює запис відео.

«TruCam» - це не радіолокаційний, а лазерний вимірювач, що дозволяє уникнути будь-яких неточностей під час його застосування та здійснити вимірювання швидкості конкретного автомобіля, навіть у щільному потоці транспортних засобів.

Прилад «TruCam» автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії з приладу (додається), де зазначено, що правопорушення вчинено за адресою, у даному випадку про просп. Соборності у місті Києві.

Виробник приладу «TruCam» (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі «TruCam» зазначеного алгоритму AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/05/02-3561 від 24 грудня 2020 року, висновок дії до 24 грудня 2025 року, № 04/05/02-3561 від 24 грудня 2020 року (а.с.154,155).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Як встановлено з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, швидкість транспортного засобу зафіксована засобом вимірювальної техніки «TruCam LTI 20/20» серії ТС008436, на якому зафіксовано, зокрема, що транспортний засіб «JEEP COMPASS» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 76 км/год., при цьому перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР (а.с.92).

Обґрунтовуючи технічну неможливість застосування засобу вимірювальної техніки «TruCam LTI 20/20» 18 квітня 2024 року під час фіксації руху транспортного засобу, позивач посилається на несприятливі погодні умови, додаючи лист УкрГМЦ ДСНС України № 99 001-3/99 12 від 26 квітня 2024 року про надання гідрометеорологічної інформації. Відповідно до даного листа, 18 квітня 2024 року йшов помірний дощ, кількість опадів 9 мм; у листі роз`яснюється, що згідно з «Настановою з метеорологічного прогнозування» значні дощі, кількістю опадів 15 - 49 мм за 12 год. і менше - вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності) (а.с. 123).

Так, судом досліджено наданий стороною відповідача разом із відзивом на позов DVD-диск, у якому міститься відеофайл, на якому зафіксовано ТЗ «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухається по вологому асфальту з увімкненими склоочисниками (а.с. 157).

Однак, посилання позивача на те, що під час дощу технічні можливості приладу «TruCam» не дозволяють фіксувати належним чином швидкості транспортного засобу, спростовуються наведеною технічної документацією.

Зокрема, з наданої позивачем інструкції по використанню приладу «TruCAM» вбачається, що пристрій має «режим поганої погоди», який під час його використання гарантує достовірну роботу приладу за умови, що цілі повинні бути розташовані на відстані більшій, ніж 61 м (а.с. 109).

Відповідно до світлини на файлі, який міститься у наданому відповідачем DVD-диску, зафіксовано швидкість руху транспортного засобу з державними номерними знаками НОМЕР_1 : 76 км/год., дата: 18 квітня 2024 року, час: 09:17:33, дистанція: 235,3 м. Тобто, під час фіксування транспортного засобу позивача, інспектором було дотримано діапазон відстані, який забезпечував коректну роботу приладу «TruCam»

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM LTI 20/20», був спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому, його покази (дані) можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Враховуючи наведене, суд приймає правильність застосування засобу вимірювальної техніки «TruCam LTI 20/20» серії ТС008436, яким підтверджується порушення позивачем правил дорожнього руху.

Посилання позивача на порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, про оформлення матеріалів адміністративної справи, щодо порушення права позивача на захист є неспроможними.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ч. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За нормою ч. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За встановленим правилом ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч.1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

Виходячи з аналізу приписів КУпАП, зокрема вимог ст. 278, суд відзначає, що положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, в контексті оцінки даних доводів позивача суд підкреслює, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у спірному випадку відбувався у встановленому зазначеними приписами законодавства спрощеному порядку, тому його твердження, що під час розгляду справи відповідачем було порушено право на захист не є обґрунтованими.

Відмова же працівника поліції у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не може бути підставою для визнання дій працівника поліції та оскаржуваної постанови протиправними, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладення штрафів фактично відбувається у спрощеному порядку, виключні підстави для відкладення розгляду справи діючим законодавством не передбачені. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, має можливість спростувати виявлене порушення на місці його вчинення, або навести доводити правомірності своїх дій в судовому порядку, в ході якого користуватись професійною правничою допомогою.

Приписами КУпАП розгляд справи і накладання штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку. Санкція ст122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, позивач, наводячи судову практику та норми законодавства щодо права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, не повідомляє, чи було порушено його право на захист, та обставини, за яких відбулось таке порушення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Верховний Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2,4,8,17,33, 71, 86, 94,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, інспектора 1 взводу 6 роти 2 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Гопкала Сергія Георгійовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складено 19 вересня 2024 року.

Суддя А.В.Слободянюк