Справа № 500/7817/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7817/23 пров. № А/857/6789/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року (суддя Осташ А.В., ухвалене в м. Тернополі о 12:09, повний текст складено 15.02.2024) у справі № 500/7817/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив визнати протиправним та скасувати рішення тридцять першої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 15.09.2023 за №8/31/107 Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 , яким відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати Тернопільську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0467 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач прийняв рішення тридцять першої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 15.09.2023 за №8/31/107 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 » про відмову у затвердженні технічної документації без будь-яких правових обґрунтувань передбачених ст. 123 ЗК України, а посилання на висновки постійних комісій міської ради з питань містобудування і з питань регулювання земельних відносин та екології є безпідставним, так як в даних рішеннях взагалі не розглядалось питання затвердження технічної документації, а погоджено проект рішення міської ради «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 ». Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що як на підставу відмови відповідач посилається на ст. 12, 118, 122, 55 Закону України «Про землеустрій». Зазначає, що ст. 12, 118,122 взагалі не регулюють спірних відносин між сторонами. Також зазначає, що судом першої інтонації не взято до уваги, що лист Держгеокадастру №22-28- 0.211-6603/2-21 від 03.06.2021 (який взяв до уваги відповідач, як на підставу відмови позивачу в затвердженні технічної документації із землеустрою) немає вищої юридичної сили над Законом, та не може братись до уваги так як порядок передачі земельної ділянки визначено Законами.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Треті особи- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у своїх письмових поясненнях вважають рішення суду законним та просять залишити його без змін.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, пояснення третіх сторін суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивачу з 05.07.2019 на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.09.2022 №310234993.

На замовлення позивача, ПП "Матек" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2021 №НВ-021 зазначену земельну ділянку зареєстровано та присвоєно кадастровий номер :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0467 га, цільове призначення - 2.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_1 21.09.2022 звернувся із заявою до Тернопільської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 та передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0467 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте Тернопільська міська рада, листом 04.10.2022 за вих. №24658/2022 повідомила позивача, що наданий час немає правових підстав для надання адміністративної послуги, так як позивачем до наданих документів не долучено акт прийому передачі межових знаків на зберігання погодження суміжних користувачів, не долучено документ, який підтверджує право користування даною земельною ділянкою та рішення міської ради щодо надання дозволу на розроблення технічної документації, а також в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

ОСОБА_1 вважаючи бездіяльність Тернопільської міської ради неправомірною звернувся з позовною заявою до суду, та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/507/23 від 24.04.2023, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023, визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо не прийняття рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки в користування та зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2022.

Відтак, на виконання вищезазначеного рішення, Тернопільською міською радою прийнято спірне рішення тридцять першої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 15.09.2023 за №8/31/107 Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 , яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 . Як на підставу для відмови Позивачу у затвердженні технічної документації, Відповідач посилається на ст. 12, 118,122, 55 Закону України Про землеустрій та врахування висновків постійних комісій міської ради з питань містобудування та з питань регулювання земельних відносин та екології.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням Тернопільської міської ради від 15.09.2023 № 8/31/107 Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 звернувся в суд із цим позовом, оскільки вважає оскаржуване рішення є незаконним, так як, в ньому не наведено будь-яких правових обґрунтувань та підстав, визначених статтею 123 ЗК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Положеннями пункту б частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як передбачено ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Відповідно до ч.2 ст.118 ЗК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Здійснивши аналіз наведених вище положень суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана законодавча норма передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про затвердження технічної документації документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): затвердити та передати земельну ділянку у власність або надати мотивовану відмову.

Як передбачено, статтею 12 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Положеннями частини 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Також слід зазначити, що 03.06.2021 Держгеокадастром видано лист №22-28-0.211-6603/2-21 Про окремі проблемні питання реалізації Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423-ІХ у реєстраційній діяльності у якому зазначено відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі Положення), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику, зокрема, у сфері земельних відносин. Згідно з підпунктом 53 пункту 4 Положення, Держгеокадастр надає роз`яснення з питань, що належать до його компетенції.

Окрім цього слід зазначити, що 27.05.2021 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423-ІХ (далі Закон № 1423).

Частина перша статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗКУ) в редакції Закону № 1423-ІХ передбачає можливість приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні громадянина, при цьому разом із клопотанням громадянин подає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що дане положення є спеціальним по відношенню до загальної норми, передбаченої частиною третьою статті 55 Закону України Про землеустрій, яке вимагає отримання дозволу на розроблення відповідного виду технічної документації у разі передачі у власність та користування земельної ділянки. Наявність спеціального правила пояснюється бажанням законодавця встановити для громадян, що приватизують земельні ділянки, більш прості правила набуття права на земельну ділянку. Ненадання у даному випадку переваги спеціальному правилу зробило відповідне положення частини першої беззмістовним і заперечило б волю законодавця.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що у випадках приватизації земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, в межах норм безоплатної приватизації, у тому числі земельних ділянок, на яких розташовані жилі будинки, господарські будівлі, споруди, що перебувають у їх власності, дозвіл на розроблення технічної документації не вимагається.

Відповідно до статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач повинен отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою та, відповідно, подати його на затвердження міській раді.

Такими документами, які підтверджують наявність у громадянина права користування, можуть бути, зокрема, державні акти на право постійного користування земельними ділянками (стаття 23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, первісна редакція стаття 126 чинного ЗКУ), державні акти на право володіння землею (стаття 23 Земельного кодексу УРСР 1990 року), записи в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій, записи в погосподарських книгах сільських рад, записи в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських і селищних рад (стаття 20 Земельного кодексу УРСР 1970 року).

Слід зазначити, що жодного із вищевказаних документів на посвідчення за позивачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:011:0084 позивачем не надано.

Щодо посилання апелянта на неналежне обґрунтування мотивів прийнятого рішення Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №8/31/107 Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 , яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що така невмотивованість рішення не впливає на його правомірність.

Суд першої інстанції вірно врахував те, що орган місцевого самоврядування роз`яснював позивачу у своєму листі від 04.10.2022 №24658/2022 про необхідність долучення документів щодо права користування земельною ділянкою, а також про необхідність звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Окрім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що прийняття рішення Тернопільською міською радою про затвердження технічної документації ОСОБА_1 є неможливим через те, що між позивачем та 3-ми особами існує цивільно-правовий спір щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом закриття поземельної книги. Спір на час розгляду справи в суді першої інстанції не вирішений, у справі призначена комплексна судова земельно-технічна експертиза.

Зважаючи на наведене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, останній діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи все наведене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №500/7817/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга