Справа № 529/797/24
Суддя: Чуб К. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 529/797/24
Провадження № 2-а/529/4/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 вересня 2024 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду про скасування постанови № 2928 від 03.09.2024 про притягнення його адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу розподілено для розгляду судді Чуб К.В.

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, приходжу до висновку, що вказану позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору - 0,4 розміру.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного суду від 18.03.2020 року (справа №543/775/17, провадження №11-1287апп18) за подачу позову про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має бути сплачений судовий збір. Разом з тим Верховний Суд зазначив, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (постанова Великої Палати від 18.03.2020 по справі № 543/775/17).

Станом на 2024 р. розмір судового збору за подання позовної заяви щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності становить 605,60 грн.

Однак, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви документа, який підтверджує сплату ним судового збору, не додано. В той же час, у справі відсутні документи, які вказують на звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Крім того, згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 3 ст. 210 КУпАП, відноситься до компетенції Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Керівники Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідні посадові особи Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки при розгляді справ про адміністративні правопорушення діють від імені Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а тому вони не наділені самостійною процесуальною правоздатністю в рамках розгляду справ даної категорії у судовому процесі.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме суб`єкт владних повноважень, а не його начальник - посадова особа, яка від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі за №742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Отже, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний суб`єкт владних повноважень, на який, зокрема положеннями ст. 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, належним відповідачем у справах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, повинен бути відповідний Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи зазначене вище, приходжу до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без руху з наданням йому семиденного строку для усунення вказаних недоліків шляхом оформлення відповідної позовної заяви з уточненням належного відповідача (та надання її копії у відповідності до кількості учасників справи) та сплати судового збору або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без руху та надати позивачеві для усунення недоліків строк - сім днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі неусунення вказаних недоліків у визначений строк позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Чуб