Справа № 600/6769/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6769/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкову вимогу -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з такими позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2409 від 05.07.2023 та податкову вимогу №0-2413 від 21.09.2023 Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 року за нежитлову будівлю, яка розташована за адресою ст. Романківці, вул. Залізнична,18-с, в розмірі 59769,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з оскаржуваним рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, у відповідності до абз. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Ухвалою суду від 20.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що основними умовами, які дають підстави платника податку не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту "ж" п.п.266.2.2 п. 266.2 ст. ПК України є: належність власника таких об`єктів до сільськогосподарських товаровиробників; належність будівель та споруд до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку.

Вказував, що згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад корівники, стайні, свинарники, кошари; кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.

Водночас, як зазначає відповідач, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (ст. 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

Відповідач, вказував, що будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно з п.п. "ж" п.п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності згідно КВЕД 46.11 є діяльність посередників у торгівлі сільського господарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Окрім цього, згідно КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.21 роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; 01.46 розведення свиней; 52.10 складське господарство.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2021, позивачу належить на підставі приватної власності нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості "Адмінбудівля позначена літерою "А" загальною площею 78,80 кв.м., склад позначений літерою "Б" загальною площею 171,70 кв.м., свинарник позначений літерою "В" загальною площею 44,20 кв.м., склад позначений літерою "Г" загальною площею 330,22 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Д", загальною площею 438,80 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Е" загальною площею 477,60 кв.м., пандус позначений літерою "а", вбиральна позначена літерою "Ж", ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця №4, ворота №5, площадка №6, що знаходиться за адресою: ст. Романківці, вул. Залізнична, 18-с в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК018-2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області колективного підприємства "Міжгосподарський відділ капітального будівництва" за результатами технічного обстеження встановлено фактичне використання будівель:

Склад літ. Б загальною площею 171,70 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається тара (мішки), запасні частини сільськогосподарської техніки, інвентар, технологічне обладнання з ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та запчастини. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Склад літ. Е загальною площею 477,6 м.кв. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Д загальною площею 438,80 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Г загальною площею 330,22 м.кв. використовується за наступним призначенням: використовується як приміщення для ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та машин. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Свинарник літ. В загальною площею 44.2 м.кв. використовується за наступним призначенням: розведення свиней. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми й свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники).

За результатами проведеного технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК 0180 2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківців адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області встановлено, що їх в цілому слід відносити до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" зокрема

Склад літ. Б слід віднести до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Склад літ. Е слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Д слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Г слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Свинарник літ. В слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва".

05.07.2023 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0-2409, яким нараховано ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2022 рік у сумі 60111,48 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу.

16.08.2023 Державною податковою службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги по 29.09.2023.

14.09.2023 Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №27224/6/99-00-06-01-03-06, яким податкове повідомлення-рішення №0-2409 від 05.07.2023 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

21.09.2023 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкову вимогу форми "Ф", якою повідомлено про наявність у позивача станом на 20.09.2023 податкового боргу у сумі 59769,28 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0-2409 від 05.07.2023 та податкову вимогу №0-2413 від 21.09.2023 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

За нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд також враховує ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.

Відповідно до п.п 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Предметом спору у даній справі є податкове повідомлення-рішення №0-2409 від 05.07.2023 винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2022 рік у сумі 60111,48 грн та податкова вимога №0-2413 від 21.09.2023 про наявність у позивача станом на 20.09.2023 податкового боргу в сумі 59769,28 грн.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень, позивач посилався на те, що він підлягає звільненню від сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі абз. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Стосовно вказаних тверджень позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст. 30 ПК України).

Відповідно до абз. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Системний аналіз вищенаведеної норми, надає суду підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до абз. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з пп. 14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Отже, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст. 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №560/168/19, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної і місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) " Будівлі для культової та релігійної діяльності" належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Тобто правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, справа №820/3706/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2021, позивачу належить на підставі приватної власності нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості "Адмінбудівля позначена літерою "А" загальною площею 78,80 кв.м., склад позначений літерою "Б" загальною площею 171,70 кв.м., свинарник позначений літерою "В" загальною площею 44,20 кв.м., склад позначений літерою "Г" загальною площею 330,22 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Д", загальною площею 438,80 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Е" загальною площею 477,60 кв.м., пандус позначений літерою "а", вбиральна позначена літерою "Ж", ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця №4, ворота №5, площадка №6, що знаходиться за адресою: ст. Романківці, вул. Залізнична, 18-с в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК018-2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області колективного підприємства "Міжгосподарський відділ капітального будівництва" за результатами технічного обстеження встановлено фактичне використання будівель:

Склад літ. Б загальною площею 171,70 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається тара (мішки), запасні частини сільськогосподарської техніки, інвентар, технологічне обладнання з ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та запчастини. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Склад літ. Е загальною площею 477,6 м.кв. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Д загальною площею 438,80 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Г загальною площею 330,22 м.кв. використовується за наступним призначенням: використовується як приміщення для ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та машин. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Свинарник літ. В загальною площею 44.2 м.кв. використовується за наступним призначенням: розведення свиней. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми й свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники).

За результатами проведеного технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК 0180 2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківців адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області встановлено, що їх в цілому слід відносити до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" зокрема: Склад літ. Б слід віднести до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші"; Склад літ. Е слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища); Склад літ. Д слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища); Склад літ. Г слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші"; Свинарник літ. В слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва".

Водночас суд зауважує, що сам по собі факт наявності у позивача будівель сільськогосподарського призначення не підтверджує факту виробництва останнім сільськогосподарської продукції, чи здійснення такої діяльності безпосередньо.

З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену п."ж" п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, необхідно встановити, чи відноситься будівля позивача (об`єкт оподаткування) до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника.

Для встановлення статусу сільськогосподарського товаровиробника необхідно дослідити вид діяльності такого суб`єкта, зокрема; виробництво сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація. Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Позивачем в межах розгляду даної справи не доведено наявність у нього статусу сільськогосподарського товаровиробника, і на підтвердження вказаного твердження не надано достовірних та достатніх доказів виготовлення і реалізації сільськогосподарської продукції.

До того ж суд зауважує, що сам по собі факт наявності у позивача у власності нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення не свідчить про її використання позивачем у власній діяльності та одночасно не наділяє позивача статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з правом здійснення видів господарської діяльності за кодами КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та 01.46 Розведення свиней.

Однак, доказів фактичного здійснення позивачем господарської діяльності за кодами КВЕД 01.11 та 01.46 з поданням відповідної податкової звітності позивачем суду не надано.

Разом з цим жодних належних доказів здійснення позивачем у спірний податковий період (2022 рік) сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлової будівлі за адресою: вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківців адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області, позивачем до суду не подано.

Також позивачем не надано доказів використання нерухомого майна (нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення (свинарник), яке належить йому на праві приватної власності, особисто для сільськогосподарського товаровиробництва як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Посилання позивача на те, що факт здійснення ним сільськогосподарської діяльності підтверджується тим, що він має в оренді земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яких вирощуються зернові культури і займається сінокосінням, суд оцінює критично, оскільки жодних належних доказів на їх підтвердження позивач також не подав.

На підтвердження доводів про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником до позову не додано і реєстраційної інформації сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру щодо ОСОБА_1 як сільгоспвиробника у 2022 році (податковий період, за який винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Наведене вище у своїй сукупності свідчить про те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів здійснення ним впродовж 2022 року сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлової будівлі за адресою: вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківців адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21, фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за п.п."ж" п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Суд зауважує, що нормами ПК України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, зокрема, коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), і такі віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, вони не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про обґрунтоване нарахування позивачу податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 60111,48 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-2409 від 05.07.2023 та податкова вимога №0-2413 від 21.09.2023, винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкову вимогу - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (с. Романківці, Дністровський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 );

Представник позивача - адвокат Сімків Євгенія Вікторівна (вул. 28 червня, 1, м. Новоселиця);

Відповідач Головного управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш