Справа № 140/3275/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

18 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3275/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУДПС у Волинській області ) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки; про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2023 № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки проведено фактичну перевірку: складу -магазину на якій здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2023 №19125/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення підприємцем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі Закон №265/95-ВР), а саме невидачу розрахункових документів покупцям на суму 418950 грн при проведенні розрахункових операцій у безготівковій формі із застосуванням банківського терміналу; проведення розрахункових операцій на суму 424850 грн із зазначенням в фіскальних чеках форми оплата «картка», які не підтверджені інформацією, що міститься в банківських виписках про розрахункові операції проведені у безготівковій формі. Крім того, застосовано санкцію за порушення ст.ст. 44, 85 ПК України.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 15.12.2023 № та № , яким до позивача застосовано штраф в сумі 431025 грн. та 1020 грн.

Позивачем було подано скаргу на вищезазначене податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої отримано рішення від 26.02.2024 № 5078/6/99-00-06-03-02-01, яким податкові повідомлення-рішення від 15.12.2023 № та № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач вважає, що наказ про проведення фактичної перевірки винесений із порушенням ПК України.

Зокрема вказує на те, що у наказ № 2382-4 від 09.11.2023 про проведення фактичної перевірки позивача не вказано конкретних (фактичних) підстав для її проведення, а є лише посилання на підпункт 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), та відсутні будь-які посилання на наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податку законодавства.

Крім того, позивач не погоджується із вказаними ППР та вважає, що вони суперечить нормам чинного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню з таких підстав.

З посиланням на норми чинного законодавства наголошує, що ними при здійсненні розрахункових операцій у період охоплений актом перевірки ним не було допущено порушень пунктів 1,2 статті 3 Закону №265/95-ВР, що в свою чергу виключає застосування до них штрафу. Вказує на те, що всі операції продажу товару при розрахунку у безтотівковій формі із застосуванням банківського терміналу ним були проведені через зареєстрований ПРРО. При цьому розрахункові документи встановленої форми роздруковувались та видавались покупцям. Вказує на те, що під час проведення перевірки контролюючим органом не було встановлено фактів невидачі покупцю розрахункових документів. З цих підстав вважає, що податкове повідомлення-рішення в цій частині винесене всупереч вимогам законодавства, просить визнати його протиправним та скасувати. Звертає увагу на те, що в акті перевірки одні і ті ж операції з продажу дисків та шин на загальну суму 418950 грн. включено як до факту ніби невидачі розрахункових документів так і до факту проведення розрахункових операцій із зазначенням у фіскальних чеках форми оплати «картка», які ніби не підтверджені банківськими виписками. З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки (а. с. 12, 136 зворот), направлень на перевірку від 09.11.2023 №№3728, 3730, 3732, 3736 (а.с.135- 137) проведено фактичну перевірку складу-магазину, де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2023 №19125/03-20-07-05/ (а.с.14-20,121-124).

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі Закон №265/95-ВР), а саме: невидачу розрахункових документів покупцям на суму 418950 грн при проведенні розрахункових операцій у безготівковій формі із застосуванням банківського терміналу; проведення розрахункових операцій на суму 424850 грн із зазначенням в фіскальних чеках форми оплати «картка», які не підтверджені інформацією, що міститься в банківських виписках про розрахункові операції проведені у безготівковій формі; порушення ст.ст. 44,85 ПК Україні, в частині ненадання інформації на запит податкового органу від 09.11.2023.

ФОП ОСОБА_1 подано заперечення на акт перевірки.

За наслідками розгляду заперечення ГУ ДПС у Волинській області листом від 12.12.2023 №16817/6/03-20-07-05-06 повідомило позивача про залишення висновків акту перевірки в силі (а.с.34-44).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області 15.12.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі п.15 Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій у сумі 431025 грн (а.с.47-48,131 зворот-132);

податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі п.121.1 ст.121 ПК України штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020 гривень (порушення ст.ст.44, 85 ПК України) (а.с. 49-50,130 зворот - 131).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 15.12.2023 позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України від 26.02.2024 № 5078/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення від 15.12.2023 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.63-68).

ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішенням оскаржив їх в судовому порядку.

Поряд з тим, позивач, вважаючи наказ від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки протиправним звернувся в суд з даним позовом.

Вирішуючи питання наявності правових підстав для оскарження наказу відповідача, суд враховує наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, предметом оскарження у даній справі є наказ ГУ ДПС у Волинській області про проведення від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що в даному випадку контролюючий орган був допущений до проведення перевірки.

Оскаржуваний позивачем наказ реалізований, що не заперечується сторонами на момент розгляду даної справи шляхом проведення перевірки, за наслідками якої складено акт від 17.11.2023 №19125/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , який став підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 15.12.2023 № та № , які є предметом оскарження.

За змістом пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 зазначено, що …за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 по справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Протиправність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення та проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір в частині визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.09.2021 по справі №816/228/17.

Відтак, враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу слід закрити.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, тому сплачену позивачем суму судового збору згідно з платіжною інструкцією від 09.04.2024 №264 в розмірі 3028,00 грн (а.с.79), слід повернути позивачу.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 09.11.2023 № 2382-4 Про проведення фактичної перевірки закрити.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок), сплачений платіжною інструкцією від 09.04.2024 №264.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк