Справа № 260/4272/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року м. Ужгород№ 260/4272/24
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Плеханова З.Б. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 про повернення без розгляду на доопрацювання рапорту заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на день подання рапорту - 16.05.2024 р.

2. Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення за наслідками розгляду такого рапорту відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на день подання рапорту - 16.05.2024 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач призваний для проходження військової служби за мобілізацією. На день подання цього позову військову службу проходить у званні майора на посаді заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 .

16.05.2024 р. військовослужбовець ОСОБА_1 через командира військової частини НОМЕР_2 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого позивачем долучено нотаріально завірені копії необхідних документів, що підтверджують відповідні обставини та підстави для звільнення.

В подальшому рапорт ОСОБА_1 з клопотанням безпосереднього командира по суті рапорту передано по команді до вищестоящого командування, уповноваженого на розгляд таких рапортів та прийняття по ним відповідних рішень, у військову частину НОМЕР_1 . Однак, командуванням військової частини НОМЕР_1 рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без розгляду по суті повернуто до військової частини НОМЕР_2 для доопрацювання з супровідним листом від 27.05.2024 р. № 301/3/1237, у якому зазначено:

«відсутні матеріали, що підтверджують необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини, який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я». Такі дії позивач вважає протиправними та просить суд позовні вимоги задовольнити.

03 липня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та зобов`язано позивача та відповідача надати суду в термін 7 днів: контактні дані , поштову адресу та код ЄДРПОУ Військової частини НОМЕР_2 ,зобов`язано відповідача в термін 7 днів надати суду прийняте рішення за поданим позивачем рапортом про звільнення, а також запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

01 серпня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 підтверджує викладені позивачем істотні обставини, які мають значення для вирішення спору, а саме щодо: подання позивачем 16.05.2024 року рапорту про звільнення з військової служби на підставі, пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції до 18.05.2024 року; повернення військовою частиною НОМЕР_1 вищевказаного рапорту та доданих до нього документів на доопрацювання. Обґрунтування дій військової частини викладено в супровідному листі від 27.05.2024 року. Зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 заперечує проти позову та вважає свої дії повністю правомірними, більше того здійсненими в інтересах військовослужбовця. Так, сторонами не заперечується, що питання про звільнення позивача мало здійснювати оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_1 ).

Розгляд рапорту військовослужбовця дійсно було здійснено виходячи з положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», в редакції на дату надходження вказаного рапорту до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », тобто після змін, внесених Законом України від 11.04.2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Крім вищевказаного, з 18.05.2024 року законодавцем встановлено ідентичну силу документів, якими підтверджується необхідність особи в постійному сторонньому догляді висновки МСЕК або ЛКК. До зазначеної дати значна частина судових спорів про звільнення з цієї підстави була саме з приводу підтвердження необхідності догляду за повнолітньою особою уповноваженим органом, яким є саме МСЕК.

Таким чином якби військова частина НОМЕР_1 здійснювала розгляд рапорту позивача на звільнення згідно редакції ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» до 18.05.2024 року, позивачу було б відмовлено в звільненні з військової служби. Відповідач звертає увагу суду що повернення матеріалів на доопрацювання дійсно не передбачено законодавством України, проте ним також не встановлено прийняття наказу, яким буде відмовлено в звільненні військовослужбовця, оскільки вичерпний перелік наказів по стройовій частині визначено Інструкцією з діловодства в Збройних Силах України.

22 липня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що твердження Відповідача викладені у відзиві є неспроможними та вводять в оману не лише Позивача, а й суд. Зазначає, що у своєму рапорті від 16.05.2024 р. позивач посилався на абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 04.04.2024 p., що діяла на день звернення з рапортом. Таким чином, командування військової частини НОМЕР_1 , як посадові особи органу державної влади, в силу приписів ст. 19 Конституції України, при розгляді рапорту позивача про звільнення з військової служби мали керуватись виключно законом, що діяв на час подання цього рапорту. Зазначає, що в рапорті позивач посилався на діючу норму пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 цього Закону, то відповідач мав всі правові підстави дня звільнення Позивача з військової служби за сімейними обставинами. Однак, Відповідач вирішив інакше, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує права Позивача, тому він звернувся за їх захистом до суду.

Обставини встановлені судом

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний для проходження військової служби за мобілізацією. Військову службу проходить у званні майора на посаді заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 ., що не заперечується сторонами.

Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого 30.10.1965 р. Верхньодніпровським міським бюро РАГС Дніпропетровської області батьками позивача є: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_3 .

Висновком ЛКК КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МАДИКО САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ» ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ від 01.02.2024 р. № 555, у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , констатовано наявність когнітивних порушень, внаслідок яких він потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно з Довідкою ЛКК від 14.05.2024 р. № 701, виданої КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МАДИКО САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ» ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу похилого віку та наявності порушень здоров`я, потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 22.08.2023 р. № 2023/006622783 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за місцем реєстрації та проживання сина у будинку АДРЕСА_3 .

Членами комісії з питань встановлення факту здійснення догляду при виконавчому комітеті Горондівської сільської ради 08.02.2024 р. складено Акт встановлення факту здійснення догляду № 02-05/142, відповідно до якого догляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює саме його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 травня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_1 через командира військової частини НОМЕР_2 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До вказаного рапорту позивача, що не спростовано відповідачем, були долучені нотаріально посвідчені копії документів, а саме:

1. Свідоцтво про народження НОМЕР_3 ;

2. Висновок ЛКК № 555 від 01.02.2024 p.;

3. Довідка ЛКК № 701 від 14.05.2024 p.;

4. Акт встановлення факту здійснення догляду № 02-05/142 від 08.02.2024;

5. Паспорт ОСОБА_2 ;

6. Витяг з реєстру територіальної громади,

7. Висновок про стан здоров`я особи,

Згідно відмітки на рапорті зазначено:

Станом на 15.05.2024 року має право на звільнення згідно абз.5 пп.2 п.1 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рапорт ОСОБА_1 з клопотанням безпосереднього командира по суті рапорту передано по команді до вищестоящого командування, уповноваженого на розгляд таких рапортів та прийняття по ним відповідних рішень, у військову частину НОМЕР_1 .

Супровідним листом від 27.05.2024 р. № 301/3/1237, начальник управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без розгляду по суті повернуто до військової частини НОМЕР_2 для доопрацювання, у якому зазначено:

«відсутні матеріали, що підтверджують необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини, який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я».

З вказаним супровідним листом позивача ознайомлено 11.06.2024 р.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 р., введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 1 cm. 2 Закону України «Про військовий обов,язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ч.7 ст.26 Закону №2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

При цьому, п. 3 ст. 24 Закону №2232-XII встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення).

Відповідно до п. 2 Положення, громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із абз. 2 п. 12 Положення, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з п. 2 п. 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених ч. 3, п. 2 ч. 4, п. З ч. 5, п. З ч. 6 cm. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Відповідно до п. 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із Законом № 2232-XII та Указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" №1153 від 10.12.2008 р., наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 р. (зі змінами) затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).

Пунктом 1.5. розділу І наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» №333 від 26.05.2014 р. (далі - Інструкція №333) передбачено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (далі військові навчальні заклади), установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п 1.6. розділу І Інструкції №333 організація і стан обліку особового складу у військових частинах і з`єднаннях покладаються на начальників штабів військових частин і з`єднань.

Пунктом 11.1. Розділу 11 Інструкції №333 визначено, що накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (п.12.11 Інструкції №333).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 р. (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п.1.5 Інструкції №170, для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Абзацом 2 п. 14.10 Інструкції визначено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Отже, чинним законодавством України передбачені підстави для звільнення за сімейними обставинами з військової служби військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації в особливий період. Однак, такі підстави мають бути підтверджені наданими військовослужбовцем відповідними документами.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року № 413 та визначено підпунктом г п. 1 ч. 4, пп. «ґ» п. 2 ч. 5, пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян», наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962, затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних силах України (далі Інструкція № 735).

У пункті 1 Інструкції № 735, визначено, що ця Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 735, у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

Згідно із п. п. 5, 6 розділу І Інструкції № 735, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина будь-які обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 735, визначено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

За змістом п. 4 розділу ІІ Інструкції № 735, у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати.

Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідним роз`ясненням у термін не пізніше ніж через десять днів з дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 Закону України ро звернення громадян. Копія такого звернення залишається у провадженні того органу військового управління, військової частини, до якого звернувся громадянин.

Не розглядаються й повторні звернення одним і тим самим органом від одного й того самого громадянина з одного й того самого питання, якщо перше вирішене по суті, а також ті скарги, які подані з порушенням термінів, передбачених статтею 17 Закону України «Про звернення громадян», та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу військового управління, командир військової частини, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції № 735, унормовано, що звернення може бути подано особисто як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне) чи надіслане поштою (електронною поштою). Письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Пунктом 14 розділу ІІ Інструкції № 735, визначено, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 735, посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

За змістом п. п. 4-9 розділу ІІІ Інструкції № 735, термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення.

Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення.

Таким чином, суд уважає, що Інструкція № 735 підлягає застосуванню до спірних правовідносин під час розгляду рапорту (заяви) позивача про звільнення його з військової служби. Наведене, суд пояснює тим, що законодавство не містить спеціальних норм щодо порядку розгляду рапортів військовослужбовців. Натомість, згаданими положеннями Інструкції № 735 унормовано всі питання, які стосуються дотримання конституційних гарантій осіб, зокрема військовослужбовців, на належний розгляд їх звернень, в тому числі до командування військової частини.

Суд наголошує, що Конституція України є Основним Законом України, а всі інші закони приймаються для розвитку її положень та захисту прав особи. В даному випадку положення Інструкції № 735 та Закон України «Про звернення громадян», є конституційним продовженням статті 40 Конституції України. Тому, як цей Закон, так і підзаконний акт повинні гарантувати реальний правовий захист кожному, хто підпадає під дію статті 40 Конституції України.

Для правильного вирішення спору положення Інструкції № 735 слід оцінювати в сукупному зв`язку із нормами Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки для реалізації прав, що передбачені цим Законом, позивач звернувся до відповідача із рапортом.

Як наведено вище по тексту, позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» , а саме через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Водночас із аналізу положення Інструкції № 735 слідує, що за результатами розгляду рапорту позивача, відповідач міг прийняти одне з таких рішень:

1) залишити рапорт без розгляду (за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян».)

2) відмовити в задоволення прохання позивача;

3) задовольнити прохання позивача.

Отже, законодавством не передбачено повноважень відповідача на «повернення матеріалів на доопрацювання».

Таким чином, відповідач фактично ухилився від розгляду в установленому порядку рапорту позивача, що не узгоджується із нормами наведеного вище законодавства, отже такі дії є протиправними.

Крім того, приписи Інструкції № 735, закликають відповідача до «активних дій» під час розгляду рапорту позивача, наголошуючи на необхідності «… уважно уникати в суть питання, … направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань …».

Позивач звертаючись до відповідача із рапортом, на підтвердження підстав для звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`надав, зокрема,Довідку ЛКК від 14.05.2024 р. № 701, видану КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МАДИКО САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ» ВЕЛИКОЛУЧКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу похилого віку та наявності порушень здоров`я, потребує постійного стороннього догляду.

Крім того, у супровідному листі від 27.05.2024 р. № 301/3/1237 зазначено, що матеріали перевірки рапорту позивача повернено до військової частини НОМЕР_2 для доопрацювання через відсутність матеріалів, що підтверджують необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини, який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім "і першого чи другого ступеня спорідненості такої особи або якщо інші члени сім "і першого чи другого ступеня спорідненості самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров 'я.

Таке формулювання підстав звільнення з військової служби викладено в абз. 13 п. 3 ч. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до якого відсилає норма пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 цього Закону.

Проте, ця норма, відповідно до Закону України 11.04.2024 p. № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», набрала чинності лише 18.05.2024 р. в той час, як Позивач подав рапорт про звільнення 16.05.2024 p..

Суд уважає, що за обставин, які склались на час розгляду рапорту, відповідач мав своїм обов`язком прийняти рішення з питання звільнення позивача з військової служби згідно наведеного вище чинного законодавства, однак жодного рішення останнім не прийнято.

Разом з тим, Інструкція № 735 відносить прийняття рішення за результатами розгляду рапорту до виключних повноважень відповідача. Тому, ухвалюючи рішення, в частині його зобов`язального характеру, суд виходить з того, що відповідача слід зобов`язати повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням висновків наведених у мотивувальній частині рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на день подання рапорту - 16.05.2024 р.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) розглянути рапорт заступника командира 6-го піхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ) про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення за наслідками розгляду такого рапорту відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на день подання рапорту - 16.05.2024 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова