Справа № 160/19361/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.
Суть спору: 17 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26 червня 2024 року №646 о/с в частині звільнення з посади капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції та переведення для подальшого проходження служби на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький);
- поновити ОСОБА_1 на штатній посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції;
- звернути постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на штатній посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції.
Позивач зазначає, що спір виник у зв`язку з його переведенням (переміщенням) з посади слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції для подальшого проходження служби на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-рапотової дії» (стрілецький). Вважає, що переміщення поліцейського для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливо виключно за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Позивач звертає увагу, що переведення його на іншу посаду в період його тимчасової непрацездатності є протиправним. З цих підстав, просить визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.06.2024 року №646 о/с «По особовому складу». Також, просить вирішити питання поновлення його на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції, звернувши в цій частині рішення суду до негайного виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
08.08.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому відповідач зазначив, що переміщення (переведення) позивача на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-рапотової дії» (стрілецький) здійснено в інтересах служби, зумовлено необхідністю ефективного та безперервного виконання визначених Законом України «Про Національну поліцію» завдань під час дії воєнного стану, а також викликано нестачею кадрів у новоствореному полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький). Відповідач, зазначив про переведення (переміщення) позивача на рівнозначну посаду, що не вимагає отримання згоди працівника на таке переведення (переміщення). Підставами для переведення позивача та видання оскаржуваного наказу від 26.06.2024 №646о/с є доповідна записка Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 25.06.2024 №20/5130, підготовлена на підставі рапорту безпосереднього керівництва позивача. Відповідач вважає, що в спірних правовідносинах нормативними актами не передбачено отримання згоди поліцейського для його переміщенні на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Просить суд врахувати, що на період введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Відтак, вважає вчинені відповідачем дії та видання наказу такими, що здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію». В задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 , капітан поліції, проходив службу на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.06.2024 №646о/с капітана поліції ОСОБА_1 (0151523) переведено для подальшого проходження служби (в інтересах служби) на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), звільнивши з посади слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції, з 27 червня 2024 року.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.07.2024 №745о/с внесено зміни до оскаржуваного наказу від 26.06.2024 №646о/с в частині підстав його прийняття.
В якості підстави видання оскаржуваного наказу зазначена доповідна записка Управління кадрового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області від 25.06.2024 №20/5130.
Нормативне обґрунтування прийняття спірного наказу, з урахуванням внесених змін наказом від 19.07.2024 №745о/с, абзац другий пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію».
27.06.2024 Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було направлено позивачу за допомогою месенджеру «WhatsApp» витяг зі спірного наказу від 26.06.2024 №646о/с, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріном листування в месенджері «WhatsApp».
Обставини, що передували прийняттю спірного наказу.
Листом командира полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) від 24.06.2024 №35/10 на адресу керівництва ГУНП в Дніпропетровській області направлено звернення щодо розгляду питання переміщення для подальшого проходження служби підпорядкованих поліцейських у розпорядження новоствореного полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький). Необхідність переміщення викликана нестачею поліцейських кадрів у кількості 344 одиниці.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 24.06.2024 №20/4753 «Про комплектування» звернулося до керівників структурних підрозділів апарату, районних управлінь (відділів) поліції, відділень поліції, окремих стройових підрозділів ГУНП з проханням надати пропозиції щодо кандидатів для переміщення до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП з числа підлеглих поліцейських.
25.06.2024 начальником Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_2 була підготовлена доповідна записка від 25.06.2024 №20/5130 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковника поліції ОСОБА_3 про те, що на виконання листа полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) від 24.06.2024 №35/10 здійснено підбір поліцейських для їх переміщення та подальшого проходження служби у полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).
25.06.2024 року начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковником поліції ОСОБА_4 надана вказівка начальнику Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підготувати відповідний наказ.
Не погодившись із переведенням для подальшого проходження служби до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано положеннями Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII).
Згідно з частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 59 Закону № 580-VIII).
Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону №580-VIII).
У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення (ч.ч. 10-11 ст. 65 Закону №580-VIII).
Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку №1235 у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.
Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.
Спір у цій справі виник у зв`язку з переведенням позивача для подальшого проходження служби з посади слідчого, слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції на посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-рапотової дії» (стрілецький).
Позивач зазначає, що не надавав згоди ГУНП в Дніпропетровській області на таке переведення.
З цього приводу суд зазначає, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.
Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).
В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.
Слід зазначити, що у підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.
У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.
Судом встановлено, що у зв`язку з некомплектом у 344 посади середнього та молодшого складу поліції 24.06.2024 до начальника ГУНП в Дніпропетровській області надійшов службовий лист командира полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області від 24.06.2024 №35/10, де було заначено, що наказом Голови Національної поліції від 07 червня 2024 №613 затверджено організаційно-штатні зміни та створено полк поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області. Серед функціональних обов`язків, які виконує полк в умовах воєнного стану, важливим є участь у заходах із забезпечення публічної безпеки і порядку громадян, здійснення в межах компетенції інших заходів, передбачених законодавством України, забезпечення безпеки в разі виникнення небезпечних подій, збройних конфліктів та ліквідації їх наслідків, а також участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Таким чином, переведення позивача на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) було зумовлене необхідністю забезпечити ефективне та безперервне виконання завдань, визначених Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
Крім того, за змістом підпункту «ж» пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, встановлено, що при призначенні на посади рядового і начальницького складу враховується, зокрема те, що переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії.
Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
Щодо посилань позивача на застосування до спірних правовідносин норм трудового законодавства суд зазначає, що відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Водночас частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.
Так, за приписами абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19.
Отже, переведення (переміщення) позивача відбулося в межах рівнозначних посад та не потребувала згоди поліцейського на таке переведення.
Стосовно твердження позивача про те, що його стан здоров`я перешкоджав переміщенню (переведенню) на іншу посаду.
З приводу цього суд зазначає таке.
Відповідно до статті 70 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 №2801-XII військово - лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України "Про Національну поліцію", частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України наказом МВС України від 03.04.2017 №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі - Положення 285, в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень).
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення №285 ним визначається організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.
Абзацом 1 пункту 3 розділу І Положення №285 визначено, що основними завданнями ВЛК є визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном.
Постанови ВЛК щодо придатності (непридатності) осіб до служби в поліції приймаються відповідно до Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі - Перелік захворювань) (додаток 1) та Пояснень щодо застосування статей Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі - Пояснення щодо застосування Переліку захворювань) (додаток 2) (абзац 5 пункту 5 розділу 1 Положення №285).
Пунктом 4 розділу І Положення №285 встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:
1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;
2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;
3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;
4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;
5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.
ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (пункт 5 Положення №285).
Приписами пунктів 1 - 4 розділу ІІ Положення №285 визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.
Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).
ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).
ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.
У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
Пунктом 16 розділу ІІ Положення №285 визначені функції штатних ВЛК:
1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;
2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;
3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;
4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;
5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;
6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;
7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;
8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.
Відповідно до пункту 17 розділу ІІ Положення №285, штатні ВЛК мають право:
1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;
2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;
3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.
Відповідно до пунктів 1 - 4 розділу VІІІ Положення №285 за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).
Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.
Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.
Формулювання постанов ВЛК за ступенем придатності осіб - щодо поліцейських приймаються такі постанови: "Придатний до служби в поліції"; "Придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді"; "Непридатний до служби в поліції".
У воєнний час щодо поліцейських може прийматися постанова із таким формулюванням: «Непридатний до служби в поліції з повторним медичним оглядом через ___ місяців» (із зазначенням строку).
Пунктом 19 розділу ІІІ Положення №285 передбачено, що постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою (додаток 10) або свідоцтвом про хворобу.
Виходячи з вищенаведеного законодавства, встановлення придатності до служби в полції це виключно компетенція Військово-лікарської комісії.
Суд не бере до уваги долучені позивачем до позову медичні документи, оскільки єдиним документом на момент переведення позивача на іншу посаду, який підтверджує придатність/непридатність до служби в поліції є відповідна постанова Військово-лікарської комісії, що позивачем не надано.
Крім того, суд враховує обставину, що переведення (переміщення) здійснюється на рівнозначну посаду.
Отже, судом не встановлено порушень прав позивача в цій частині.
Стосовно твердження позивача про те, що спірний наказ прийнято під час періоду його тимчасової непрацездатності.
Суд не вбачає в цьому порушень, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію», перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі.
До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.
Відтак, перебування поліцейського на лікарняному лише продовжує строки для здачі посади перед перед вибуттям до нового місця служби.
За таких обставин, враховуючи, що переміщення позивача для подальшого проходження служби на посаду інспектора взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) обумовлено інтересами служби та ініціативою керівників органу, на підтвердження чого відповідачем до відзиву на позовну заяву надано відповідні докази, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 26.06.2024 року № 646 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 19.07.2024 року № 745о/с) про переведення позивача для подальшого проходження служби в полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) відповідно до частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» прийнятий відповідачем у спосіб, передбачений законодавством України.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді є похідними від вимоги про скасування наказу, правомірність винесення якого не спростована під час розгляду справи, то в цій частині слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, у тому числі і аргументи учасників справи щодо прийняття спірних наказів, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон