Справа № 161/17187/24
Суддя: Шестернін В. Д.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/254/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участі секретаря судового засідання Мельник А.В.

представника позивача Гудкової М.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Подольчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина рф ОСОБА_1 про затримання особи з метою забезпечення примусового видворення за межі України, -

встановив:

УДМС України у Волинській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про затримання особи з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Позовні вимоги обгрунтовані таким.

17.09.2024 працівниками Управління міграційної поліції НПУ у Волинській області виявлений та в подальшому доставлений до УДМС у Волинській області громадянин російської федерації ОСОБА_1 з метою перевірки законності його перебування та проживання на території України.

За обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України інформація щодо оформлення документів на право проживання в Україні (посвідки на тимчасове/постійне проживання) відносно громадянина рф ОСОБА_1 відсутня.

За даними Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан - ДМС», інформація про в`їзд на територію України громадянина рф ОСОБА_1 відсутня.

Згідно обліків ЄІАС УМП ДМС не підтверджено наявність документів, що підтверджують громадянство України ОСОБА_1

ОСОБА_1 в судовій процедурі встановлення особи, яка є громадянином України, та в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не перебуває

Позивач зазначив, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду з України, не має постійного місця праці, відсутні стабільні джерела доходів, є обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі чи переховування, що є підставою для його затримання.

У зв`язку з цим позивач просив суд затримати ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити.

Відповідач позов заперечив, при цьому визнав вину в порушенні міграційного законодавства. Просив його не затримувати. Повідомив, що готовий йти служити в ЗСУ.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 не має українського громадянства. До УДМС у Волинській області із заявою про визнання біженцем або особо, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Станом на 17.09.2024 інформація щодо вказаної особи у функціоналі «Захист в Україні» модернізована версія підсистеми «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП відсутня (відповідь УДМС від 17.09.2024, а.с. 18).

Станом на 17.09.2024 ОСОБА_1 до УДМС України у Волинській області з питань оформлення, обміну документів на тимчасове та постійне місце проживання в Україні не звертався (відповідь УДМС від 17.09.2024, а.с. 19).

17.09.2024 начальником ВОЗНМРВ УДМС України у Волинській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-8).

Пунктами 6 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі по тексту - Закон) визначено, що:

іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебуває на території України з порушенням строків, встановлених законодавством, понад 30 днів, крім того ухиляється від виїзду за межі території України, а тому процедура добровільного повернення до нього не може бути застосована.

Частиною 1 статті 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідач рішення про примусове його видворення не оскаржував.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Суд погоджується з аргументом позивача про те, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду з України, не має постійного місця роботи, у нього відсутні стабільні джерела доходів, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує обгрунтований ризик його втечі чи переховування, що є підставою для його затримання.

Відповідно до п.п. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

- законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

За встановлених фактичних обставин суд дійшов висновку, що затримання відповідача не порушуватиме гарантій ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 5-10, 77, 242-246, 257, 289 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання особи з метою забезпечення примусового видворення за межі України - задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Строк затримання рахувати з моменту фактичного затримання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, адреса: м. Луцьк, вул. Градний Узвіз, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 17.09.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін