Справа № 600/2587/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2587/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за виключенням раніше виплаченої частини додаткової винагороди.

Як вбачається зі змісту позову та поданих додаткових пояснень, позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що він має право на нарахування і виплату одноразового грошового забезпечення в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням загальної вислуги років 13 років 5 місяців і 5 днів (календарна 9 років 4 місяці 28 днів; пільгова 3 роки 11 місяців 27 днів), яке йому протиправно не було виплачено відповідачем при звільненні з військової служби.

Крім цього, позивач вважає, що йому не в повному обсязі виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць за періоди з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року за участь у бойових діях/забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення бойових дій та здійснення зазначених заходів.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у військової частини НОМЕР_1 докази.

У поданому до суду відзиві відповідач зазначив про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з відсутністю у нього вислуги років, необхідної для виплати такої допомоги. Зокрема, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 лютого 2024 року №32 вислуга років ОСОБА_1 становить: календарна 9 років 4 місяці 28 днів, пільгова 3 роки 11 місяців 27 днів. Водночас Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 встановлено, що військовослужбовець, звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги за наявності вислуги 10 років і більше. При цьому законодавством не визначено понять «календарної» чи «пільгової» вислуги років. Натомість вислуга років позивача (календарна) становить 9 років 4 місяці 28 днів, що менше вислуги 10 років і, відповідно, не дає позивачу права на виплату йому одноразового грошового забезпечення в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також відповідач вказав про належний розмір виплаченої позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2024 року позивачем (його представником) подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Зокрема, крім заявлених у позові вимог позивач додатково просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь недоплачену суму грошового забезпечення 8552,35 грн відповідно до довідки про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 26 квітня 2017 року по 27 жовтня 2018 року №5/5064 від 02 серпня 2024 року.

В обґрунтування вказаної вимоги зазначено, що відповідачем на виконання вимог ухвали суду при витребування доказів була надана довідка про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 26 квітня 2017 року по 27 жовтня 2018 року із зазначенням відсотку від посадового окладу (ПО) та окладу за військове звання (ОВЗ) 35 замість 30, застосованого для розрахунку надбавки за вислугу років. При цьому відповідачем не надано доказів виплати різниці між сумами, які мали бути виплачені з урахуванням 35% від посадового окладу та окладу за військове звання, та сумами, які були нараховані з урахуванням 30% від посадового окладу та окладу за військове звання. З урахуванням наведеного, а також зважаючи на допущені відповідачем помилки при складанні довідки про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, позивач вважає, що відповідачем не доплачено суму 8552,35 грн, що й зумовило подання ним заяви про збільшення позовних вимог.

У зв`язку з наведеним суд зазначає таке.

Частиною першою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, даною нормою визначено строки, протягом яких позивач має право подати заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки у даному випадку справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні і судове засідання не проводиться, то заяву про збільшення розміру позовних вимог позивач мав право подати протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, враховуючи, що провадження у цій справі відкрито 17 червня 2024 року, то позивач міг скористатися процесуальним правом на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог у строк до 17 липня 2024 року включно.

Проте всупереч наведеному, заяву про збільшення розміру позовних вимог було подано позивачем (його представником) лише 03 вересня 2024 року, тобто поза межами строку, встановленого законом.

З клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач (його представник) до суду не звертався.

Наведене дає підстави для висновку про залишення заяви про збільшення розміру позовних вимог без розгляду.

Крім цього, суд зазначає, що згідно статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, указаною нормою передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Як вбачається зі змісту заяви представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача недоплачену суму грошового забезпечення 8552,35 грн за період 26 квітня 2017 року по 27 жовтня 2018 року, посилаючись на правильність нарахування грошового забезпечення позивача, зазначеного у довідці від 02 серпня 2024 року №5/5064, та не виплату відповідачем різниці між нарахованими та фактично виплаченими сумами у зв`язку із здійсненням перерахунку грошового забезпечення.

Водночас суд зауважує, що згідно із змістом наявної у матеріалах справи довідки від 02 серпня 2024 року №5/5064 про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 та премії для обчислення пенсії, в такій містяться відомості про нараховане позивачу грошове забезпечення, включаючи основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, за період з вересня 2020 року по липень 2022 року.

Також суд звертає увагу на те, що, заявляючи вимогу про стягнення недоплаченої суми грошового забезпечення в сумі 8552,35 грн за період 26 квітня 2017 року по 27 жовтня 2018 року, представник позивача у заяві про збільшення розміру позовних вимог жодним чином не зазначив про те, що названа вище вимога заявлена у строк, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказане, на переконання суду, свідчить і про очевидну безпідставність та необґрунтованість заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Таким чином, враховуючи подання позивачем (його представником) заяви про збільшення розміру позовних вимог поза межами строку, встановленого законом, та з огляду на її очевидну безпідставність та необґрунтованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення такої заяви без розгляду.

Керуючись статтями 47, 166, 167, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк