Справа № 420/12613/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.
Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Лук`янчук О.В.
суддів Бітова А. І.
Ступакової І. Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області про закриття провадження у справі за позовною заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, за участю третьої особи Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, за участю третьої особи Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - закрито.
Клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволено частково.
Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).
В іншій частині клопотання, - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року залишено без змін.
09.0.2024 року на адресу суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про стягнення судових витрат, яке отримано судом 10.10.2024 року.
Мотиви даного клопотання полягають у тому, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., а тому просить вирішити питання щодо стягнення судових витрат.
Колегія суддів, розглянувши клопотання про стягнення судових витрат, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, за визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Дослідивши вищезазначену заяву, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладено у постанові Верховного Суду по справі № 520/7431/19.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Колегія суддів констатує, що відповідач, подавши заперечення на заяву про щодо стягнення судових витрат, скористався своїм правом на подачу клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зазначив про неспівмірність таких витрат.
Отже, надаючи оцінку доводам заявника щодо стягнення витрат на правову допомогу з урахуванням клопотання відповідача, щодо їх неспівмірності, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_2 (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 3/24/4 від 05.03.2024 року
05.03.2024 року між адвокатом та позивачкою укладено Додаткову угоду, п. п.2 якої визначено, що вартість винагороди (гонорару) адвоката за надання клієнту правничої допомоги за одну годину роботи адвоката становить 1000 грн.
Згідно акту віл 06.09.2024 року № 6 наданих послуг за Договором №3/24/4 від 05.03.2024 року встановлено, що адвокатом надано послуги: складання і подання до суду апеляційної скарги 4 години -4000,00 грн., складання і подання до суду клопотання про долучення документів та стягнення судових витрат 30 хв.-500,00 грн.
Тобто позивачем вказано на понесення витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4500,00 грн.
Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. є завищеними та неспівмірними зі складністю справи.
Так, згідно ст. 12 КАС України, дана справа відноситься до категорії справ незначної складності.
Щодо складення апеляційної скарги, суд зауважує, що під час апеляційного провадження обставини справи, не змінювались, в апеляційній скарзі частково продубльовано пояснення та доводи викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, а отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної, технічної роботи та витраченого адвокатом часу. Складений адвокатом апеляційної скарги не потребували від адвоката докладання додаткових зусиль.
Клопотання ж про стягнення витрат на правову допомогу, також не потребувало великого обсягу роботи та його обсяг складає 2 сторінки.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів зазначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.
Суд апеляційної інстанції вкотре наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються та не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у загальному розмірі - 2000 грн., що відповідає вимогам «розумності» та «співмірності».
Керуючись ст. ст. 132, 139, 252, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 17 вересня 2024 року.
Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук
Суддя: А. І. Бітов
Суддя: І. Г. Ступакова