Справа № 160/30420/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 вересня 2024 рокуСправа №160/30420/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі №160/30420/23 адміністративний позов ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №64 від 20.04.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () виключити із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.07.2000 року по 30.11.2005 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії виходячи із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 рік, використаний при призначенні пенсії у 1999 році, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі №160/30420/23 набрало законної сили 28.03.2024 року.

04 червня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №160/30420/23, який 04.06.2024 року за вих. №42909/24 засобами поштового зв`язку було направлено на поштову адресу ОСОБА_2 , зазначену у позові, а саме: АДРЕСА_1 .

08.08.2024 року поштовий конверт разом із виконавчим листом по справі №160/30420/23, було повернуто на адресу суду із відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

16 серпня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у справі №160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 160/30420/23 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 13 вересня 2024 року о 11:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала 2.

В судове засідання 13 вересня 2024 року представники сторін не з`явились, про дату час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

13 вересня 2024 року на адресу суду через підсистему Електронний суд від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, в обгрунтування яких вказано, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді справа 160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 26 лютого 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключити із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.07.2000 року по 30.11.2005 рік. Також, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії виходячи із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 рік, використаний при призначенні пенсії у 1999 році, з урахуванням раніше виплачених коштів. Дане судове рішення не оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду з тих підстав, що на момент винесення рішення позивач померла (09.01.2024 року), ухвали щодо заміни позивача по справі 160/30420/23 до набрання законної сили рішенням суду не виносились, а отже правонаступник по даній справі був відсутній. ОСОБА_3 своїм правом, передбаченим ст. 52 КАС України не скористалась. Виконавчі листи по справі за життя позивача не отримувались та на примусове виконання не направлялись. Відповідно до ст. 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-VI, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць його смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , днем виплати їй пенсії у січні місяці було 18 число. Отже, на підставі викладеного, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

За приписами ч.2 ст.379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно із ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на зазначене, суд вирішив продовжити розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/30420/23, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

При цьому, суд наголошує, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Крім того, підставами для процесуального правонаступництва є: 1) перехід суб`єктивних матеріальних прав і обов`язків в результаті: смерті громадянина (окрім спорів, пов`язаних з особою); припинення діяльності юридичної особи (реорганізації); уступки вимог; переведення боргу; 2) наявність порушеного процесу до моменту настання фактів, вказаних вище; 3) вибуття з процесу певних суб`єктів: сторін і третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Вибуття інших суб`єктів не приводить до виникнення процесуального правонаступництва.

Враховуючи положення статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами частини 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 79 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.01.2024 року, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

20.02.2024 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., відкрита спадкова справа за №94/2024, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за №75892371.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за Законом, виданого 17.07.2024 року державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1944 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою (дані про реєстрацію згідно з паспортом) АДРЕСА_2 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: права власності на грошові кошти з відсотками, компенсаціями та індексаціями в АТ «Державний ощадний банк України»:

у ТВБВ № 10003/0603, номер рахунку 9760/40684 (компенсація 1997 р.) (залишок на рахунку становить 1378,65 гривень);

у ТВБВ № 10003/0614, номер рахунку 9760/2962 (компенсація 1997 р.) (залишок на рахунку становить 918,10 гривень);

у ТВБВ № 10003/0646, номер рахунку НОМЕР_4 (компенсація 1997 р.) (залишок на рахунку становить 6551,35 гривень);

у ТВБВ № НОМЕР_5 , номер рахунку 9760/97 (компенсація 1997 р.) (залишок на рахунку становить 9041,55 гривень), належність яких спадкодавцю підтверджується довідкою, що видана АТ «Державний ощадний банк України» 02 квітня 2024 року за № 46/12- 05/41454/2024/БТ.

Права власності на грошові кошти з відсотками, компенсаціями та індексаціями в АТ КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ»:

не отримана сума згідно реєстру акцептованих вимог кредиторів складає 20 622,88 гривень (двадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні, 88 копійок), належність яких спадкодавцю підтверджується довідкою, що видана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21 березня 2024 року за № 57-3271/24.

15.08.2024 року за №2017/02-14, державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., надана довідка, відповідно до якої єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що зі смертю особи, незалежно від її статусу, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується, головним чином, нормами цивільного права.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно із положенням статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.01.2024 року, до дня ухвалення судом рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року по справі №160/30420/23, про що ОСОБА_1 , яка є донькою та єдиним спадкоємцем за законом після померлої, не повідомила про це суд завчасно.

Суд зазначає, що оскільки на момент смерті спадкодавця були відсутні правові підстави (зокрема судові рішення), на підставі яких особі належали до нарахування та виплати певні суми, то і правонаступництво у такій справі не допускається.

Така правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 24.01.2024 року у справі №640/25686/21 та від 07.02.2019 року №752/17889/14.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/30420/23.

Керуючись ст.ст., 248, 256, 295, 297, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева