Справа № 320/41985/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 вересня 2024 року м. Київ № 320/41985/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а но в и в :

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- зобов`язати юридичну особу приватного права « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 видалити зі своєї інформаційної бази , персональні дані громадянина ОСОБА_1 , 1980 народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та інші персональні дані, якими може володіти юридична особа, пов`язані з громадянином ОСОБА_1 , які було здобуто незаконним шляхом;

- витребувати у юридичної особи приватного права « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 інформацію стосовно джерела отримання персональних даних громадянина ОСОБА_1 та інших персональних даних, які було здобуто незаконним шляхом.;

- встановити адресу установи, місця отримання персональних даних, П.І.П. посадових, службових або інших осіб які були причасні до незаконної передачі персональних даних, іншу інформацію яка стосується незаконній передачі персональних даних;

- заборонити юридичній особі приватного права « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та іншим юридичним особам приватного права з назвами «ТЕРИТОРІАЛЬНІ ЦЕНТРИ КОМПЛЕКТУВАННЯ та СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ», які вважають себе органами Державної влади України, надсилати будь-яку кореспонденцію «повістки» та інші пропозиції вступити з ними у договірні відносини, підписати контракт, тощо, на адресу громадянина ОСОБА_1 , який прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , або інші адреси, де може мешкати мужчина ОСОБА_2 ;

- заборонити особам (агентам) які ідентифікують себе як працівники «ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ЦЕНТРІВ КОМПЛЕКТУВАННЯ та СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ» нав`язувати ОСОБА_2 пропозиції вступити у договірні відносини з ІНФОРМАЦІЯ_3 або іншими юридичними особами приватного права, які вважають себе органами державної влади України, змушувати укласти контракт, тощо. Заборонити працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 (агентам) наближатися до мужчини ОСОБА_2 на відстань ближче ніж п`ять метрів (це обумовлено тим, що особи (агенти), які ідентифікують себе як працівники «ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ЦЕНТРІВ КОМПЛЕКТУВАННЯ та СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ», дуже жорстоко поводяться з людьми, побиттям людей, викраденням людей, яке пов`язано з незаконною діяльністю працівників (агентами) «ТЦК та СП», катуванню та нелюдському жорстокому поводженню до людини працівниками (агентами) « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Як вбачається з позовної заяви, про порушення свої прав ОСОБА_1 дізнався 21 листопада 2023 року, тобто у день, коли позивачу працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 був залишений документ «Повістка», що містив персональні дані позивача.

Водночас, до суду із позовом за захистом своїх прав позивач звернувся лише 30.08.2024, подавши його нарочно через канцелярію суду, тобто із пропуску шестимісячного строку, встановленого частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У свою чергу судом встановлено, що позивачем не було додано відповідної заяви про поновлення пропущеного строку, як і будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску такого строку.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відтак, позивачу слід надати заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

В силу приписів пункту четвертого, п`ятого частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу згідно вищезазначеної частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильно сформованого змісту позовних вимог залежить і ефективність судового захисту, оскільки суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог.

Суд зауважує, що предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, при цьому підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача.

Тобто, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини, а обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

При цьому, заявлений позивачем предмет позову «зобов`язати юридичну особу приватного права « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 видалити зі своєї інформаційної бази, персональні дані громадянина ОСОБА_1 , 1980 народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та інші персональні дані, якими може володіти юридична особа, пов`язані з громадянином ОСОБА_1 , які було здобуто незаконним шляхом», не містить жодного нормативно - правового обґрунтування, а саме зазначення конкретних норм права, які порушив відповідач відносно позивача, та норм права, на підставі яких відповідача має бути зобов`язано вчинити певні дії, в даному випадку - видалити персональні данні позивача.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, у розумінні процесуального закону, встановлення порушення прав позивача рішенням або діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень повинно призвести до реального захисту порушених прав шляхом зобов`язання такого суб`єкта скасувати відповідне рішення, утриматись від вчинення певних дій або вчинити певні дії.

Отже, положення Кодексу адміністративного судочинства України не дозволяють звертатися до суду із вимогою про зобов`язання відповідача вчинити певні дії без поєднання її разом із вимогою про визнання бездіяльності (дій) відповідача протиправними або з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, до відповідача заявлено вимогу зобов`язального характеру, зокрема позивач просить суд «зобов`язати юридичну особу приватного права « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 видалити зі своєї інформаційної бази персональні дані громадянина ОСОБА_1 , 1980 народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та інші персональні дані, якими може володіти юридична особа, пов`язані з громадянином ОСОБА_1 , які було здобуто незаконним шляхом».

Водночас, позивачем не заявлено вимог щодо визнання протиправними дій, бездіяльності чи рішень відповідача протиправними, які слугують підставою для зобов`язання вчинити певні дії.

Також з прохальної частини позову вбачається, що позивач просить суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим юридичним особам приватного права з назвами «ТЕРИТОРІАЛЬНІ ЦЕНТРИ КОМПЛЕКТУВАННЯ та СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ» вчиняти відповідні дії, проте суд звертає увагу позивача, що обраний ним спосіб захисту не відповідає способам захисту порушених прав, встановлених статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а є по своїй суті вимогою, яку слід розглядати як складову заяви про забезпечення позову.

Відтак, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із окремою заявою про забезпечення позову в порядку статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України із вимогами щодо заборони відповідачу вчиняти дії.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що заявлена ним вимога «Встановити адресу установи, місця отримання персональних даних, П.І.П. посадових, службових або інших осіб які були причасні до незаконної передачі персональних даних, іншу інформацію яка стосується незаконній передачі персональних даних», взагалі не відповідає жодному способу захисту порушеного права, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги позивача про витребування у відповідача інформації стосовно джерела отримання персональних даних позивача, суд зазначає наступне.

Стаття 160 Кодексу регулює вимоги до позовної заяви, яка має відповідати положенням цієї статті, та в якій не міститься жодного положення щодо того, що в позовній заяві окрім викладу вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування, можливо заявляти будь-які клопотання (заяви) тощо.

У той же час, положеннями частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Натомість, позивачем вказані вимоги процесуального закону залишені поза увагою.

Відтак, позивачу із питаннями щодо витребування доказів (зокрема інформації стосовно джерела отримання персональних даних позивача) слід звернутися до суду, оформивши його окремим клопотанням (заявою) про витребування доказів, поданим у письмовій формі.

Отже, позивачу слід привести свої позовні вимоги у відповідність до положень норм статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом визначення чітких і зрозумілих вимог із відповідним нормативно-правовим обґрунтуванням останнім, з урахуванням викладених судом зауважень.

Частиною другою статті 160 цього Кодексу передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Крім того, частиною другою статті 43 Кодексу передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

У порушення вказаних вимог, позивачем не надано доказів адміністративної процесуальної дієздатності (паспорта), реєстрації його місця проживання, у тому числі й за адресою, вказаною у позові, та доказів його та реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України із викладенням чітких вимог до відповідача, у тому числі із зазначенням вимоги про визнання протиправною дії, бездіяльності чи рішення відповідача, яким було порушено права позивача, та із зазначенням чіткого нормативно-правового обґрунтування даним вимогам, з урахуванням викладених вище судом зауважень;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали;

- доказів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача та доказів реєстрації в установленому законом порядку за адресою, вказаною у позові або за іншою адресою шляхом подання засвідченої у передбачений законом спосіб ксерокопії всіх заповнених сторінок паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.