Справа № 260/4133/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/4133/22 пров. № А/857/17743/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, прийняте суддею Маєцькою Н.Д. о 15 годині 56 хвилині у м. Ужгороді у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), Військової частини НОМЕР_1 (надалі В/Ч НОМЕР_1 ) про визнання дій і рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 і ІНФОРМАЦІЯ_6 про призов ОСОБА_1 в порядку мобілізації до 5-го стрілецького батальйону НОМЕР_2 бригади ТРО під час воєнного стану як особу, яка не була військовозобов`язаним чи резервістом і не мала досвіду військової служби до В/Ч НОМЕР_1 визнати протиправними; визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.03.2022 №65, яким солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_7 24 березня 2022, зараховано до особового складу 5 окремого стрілецького батальйону на посаду старшого водія - радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, вважати таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків; визнання дії В/Ч НОМЕР_1 по направленню солдата ОСОБА_1 до зони бойових дій - протиправними; зобов`язання В/Ч НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність, оскільки він із-за порушення нормативних актів про мобілізацію був незаконно зарахований до особового складу військової частини, досвіду військової служби не мав, військове звання присвоєно незаконно, військово-облікової спеціальності не мав, відповідної військової підготовки згідно посади «старшого водія - радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти» не проходив, натомість займаній посаді він не відповідає.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 відмовлено в позові.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що оскільки позивач не був виключений з військового обліку, а знятий з нього на підставі наказу Міністра оборони України за № 342, який втратив чинність, то суд не вбачає протиправності в діях відповідачів щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Суд зауважив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду в даній справі, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Разом з тим, суд не наділений компетенцією оцінити стан здоров`я позивача на предмет його придатності до військової служби.

Щодо посилань позивача на порушення порядку присвоєння йому військового звання, то суд зазначив, що відповідно до ст. 13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: присвоює військове звання «солдат (матрос) запасу» одночасно з прийняттям на військовий облік особам, які не проходили військової служби або були позбавлені військових звань під час проходження військової служби та служби у військовому резерві чи за вироком суду.

Суд відхилив доводи позивача про протиправність залучення його до участі у бойових діях у складі підрозділу територіальної оборони, оскільки В/Ч НОМЕР_1 є структурним підрозділом оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яке підпорядковується Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що всі дії щодо військового обліку покладено на відповідні державні органи, а не на військовозобов`язаних. Як особа, знята з військового обліку, позивач не зобов`язаний був перевіряти на обліку він, чи ні.

Суд першої інстанції посилається на лист ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05 січня 2023 № 08_01_10 про те, що позивачу було присвоєно військове звання «рядовий запасу». Наказ про присвоєння військового звання «рядовий запасу» був знищений актом екстреного знищення від 25.02.2022 №1863, однак, акта знищення не додано.

Звертає увагу на те, що суд не заперечує порушення вимог Положення про військово-лікарську експертизу і самовправний з точки зору права, спосіб дій ВЛК «огляд за спрощеною процедурою», тобто у спосіб не передбачений чинним законодавством і з явним порушенням ст.19 Конституції України.

Зазначає, що фактично процедура ВЛК дотримана не була, позивача не оглядали, а лише було проведено опитування на стан здоров`я. При цьому останній заявляв, що має скарги на стан здоров`я, потребує ретельного медичного обстеження. Але така заява прийнята до уваги не була. Довідку про результати ВЛК і визнання придатним на руки видано не було, тому він мав можливості оскаржити таке рішення ВЛК. Фактично таку довідку побачив лише під час розгляду даної справи.

Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.03.2022 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було доведено до відома позивача, що він призивається на військову службу за мобілізацією відповідно до Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та ознайомлено із порядком проходження військової служби, що підтверджується заявою позивача від 22 березня 2022.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 березня 2022 № 5867 позивача визнано придатним до військової служби.

Відповідно до довідки В/Ч НОМЕР_1 від 11 травня 2022 № 253/2 позивач перебуває на військовій службі у В/Ч НОМЕР_1 з 24 березня 2022 (призначений наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 65 від 28.03.2022).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (Закон №2232, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 ст. 1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.9 ст.1 Закону №2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до абз.1 ч.10 ст.1 Закону №2232 громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 14 Закону №2232 приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей. Для проведення приписки громадян України у районах (містах) утворюються призовні дільниці. Для приписки до призовної дільниці громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону №2232 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід, тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.

У зв`язку з введенням Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадженням та виконанням заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з абзацом 7 п. 2 ч.1 ст. 37 Закону №2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону №2232 зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону №2232 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Разом з тим, механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад (державні органи), військовими комісаріатами, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (Порядок №921).

Відповідно до абзацу 18 пункту 56 Порядку №921 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому, взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.

Абзац 20 пункт 56 Порядку №921 про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляється відповідні відмітки.

Колегія суддів зазначає, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Відтак, апелянт помилково ототожнює в вказані вище поняття, зазначаючи, що його було повністю виключено (знято) з військового обліку.

Судом встановлено, що позивач знятий з військового обліку 12.12.2006 на підставі наказу МОУ № 342 від 09.06.2006, який станом на зараз втратив чинність.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в сукупності з встановленими вище обставинами справи, колегія суддів зазначає, що позивач не був виключений з військового обліку, а був знятий з нього на підставі Наказу МОУ №342. Разом з тим, 15.01.2015 наказом Міністерства оборони України внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.12.2017 №684 «Про затвердження Переліку випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних» (Наказ МО №684, який набрав чинності 13.02.2018) зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах, відповідних підрозділах Служби безпеки України підлягають громадяни України, які: були засуджені до позбавлення волі за злочини середньої тяжкості та відбували покарання в установах відбування покарань; за рішенням військово-лікарських комісій (призовних комісій) визнані за станом здоров`я непридатними до служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки.

Отже, починаючи з 13.02.2018, громадяни України, яких визнано військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час (окрім через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідками) мають перебувати на військовому обліку. Крім того, колегія суддів зазначає, що така підстава, як визнання військово-лікарськими комісіями особи непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час відсутня у ч. 5 ст. 37 Закону №2232 для зняття військовозобов`язаного з військового обліку.

Таким чином, оскільки позивача було саме знято з військового обліку на підставі Наказу МОУ №342, а не виключено з нього, він відповідно до абзацу 7 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №2232 повинен був повторно взятий на військовий облік.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Пунктом 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний та воєнний час.

Відповідно до п. 2.6 розділу ІІ Положення № 402 оцінка стану здоров`я та придатності до військової служби проводиться у відповідності з графою I Розкладу хвороб та графами 1 - 11 ТДВ «А».

Згідно з п. 2.7 розділу ІІ Положення № 402 під час огляду призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.

Згідно п. 3.1 підрозділу 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) військових комісаріатів (пункт).

Пункт 3.8 глави 3 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

- «Придатний до військової служби»;

- «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»;

- «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Судом встановлено, що позивач пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки № 950 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 березня 2022 позивача визнано придатним до військової служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що надання оцінки стану здоров`я позивача та його діагнозам, що визначають ступінь придатності до військової служби, не входить до повноважень суду при вирішенні адміністративної справи та відноситься до дискреційних повноважень медичних установ, відповідальних за проведення медичних обстежень.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 у справі №810/5009/18 надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Правовими положеннями п. 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Пунктом п.2.3. регламентовано, що Центральна військово-лікарська комісія (надалі - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Так, підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, зокрема:

- розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;

- прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно із підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, ОСОБА_1 мав право звернутись до ЦВЛК для перегляду відповідного висновку ВЛК.

Крім того, позивач, вважаючи неправильними висновки лікарів про його придатність до військової служби, мав право ініціювати їх перегляд відповідними штатними ВЛК, оскільки виключно на лікарські комісії покладений обов`язок щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначання придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та військовозобов`язаних.

Однак, позивач не скористався своїм правом та не оскаржив висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 березня 2022, яким його визнано придатним до військової служби.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що вищезазначена довідка військово-лікарської комісії В/Ч НОМЕР_3 складена після проведення медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 , дії якого щодо призову позивач просить визнати протиправними. При цьому, вказаною довідкою ВЛК В/Ч НОМЕР_3 від 20.09.2022 позивача також визнано придатним до військової служби.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 березня 2022 № 65, яким позивача зараховано до особового складу 5 окремого стрілецького батальйону на посаду старшого водія- радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти та згідно якого позивач вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, то протиправність такого наказу позивач обґрунтовує порушенням порядку (процедури) призову на військову службу.

Однак, судом не встановлено порушення порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією, а інші підстави незаконності вказаного наказу позивачем не зазначені, відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для скасування вказаного наказу відсутні. Крім того, спірний наказ вичерпав свою дію його реалізацією

З приводу позовних вимог до В/Ч НОМЕР_1 по направленню позивача до зони бойових дій, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині зазначає, що його в порушення норм ст. 20 Закону України «Про основи національного спротиву» (в редакції, що діяла до 13.06.2022) було відправлено в зону бойових дій, де він перебував до 26 травня 2022. Також зазначає, що мобілізація до 5-го батальйону територіальної оборони та залучення у зону бойових дій суперечить нормам ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», якою такий вид військової служби як служба у Силах територіальної оборони не передбачена.

Відповідно до наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 № 1, відповідно до вимог наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28 лютого 2022 № М 17/дск про формування військової частини, В/Ч НОМЕР_1 вважається сформованою.

Відповідно до листа В/Ч НОМЕР_4 від 17 жовтня 2022 № 501/759, В/Ч НОМЕР_1 та 5 окремий стрілецький батальйон - це одна військова організаційна структура, яка має умовне та дійсне найменування, де А 7089 це умовне найменування (яке використовується у відкритих джерелах інформації) та 5 окремий стрілецький батальйон - це дійсне найменування (яке використовується для службового користування). В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу підпорядкований оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яке підпорядковане командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_11 є місцевим органом військового управління; Командування Сухопутних військ Збройних Сил України є органом військового управління. Сухопутні війська Збройних Сил України це вид Збройних Сил України. В/Ч НОМЕР_1 (5 окремий стрілецький батальйон) відповідно відноситься до виду Збройних Сил України «Сухопутні війська».

Відтак, необґрунтованими є доводи позивача про протиправність залучення його до участі у бойових діях у складі підрозділу територіальної оборони, оскільки В/Ч НОМЕР_1 є структурним підрозділом оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яке підпорядковується Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України.

Крім того, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, відповідно до заяви від 22.03.2022 підписаної позивачем особисто, йому було доведено, що він призивається на військову службу під час мобілізації та він був ознайомлений з порядком проходження військової служби.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №260/4133/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.09.2024.