Справа № 420/22645/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 вересня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Прохорівська, буд. 6, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 18.07.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, які виразились у відмові провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2021 року, відповідно до вимог сrarri 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт, обчисленням інших щомісячних видів грошового забезпечення з урахуванням розмірів встановлених окладів та здійснити виплату донарахованих сум;

2. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2021 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270,00 грн) (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, обчисленням інших щомісячних видів грошового забезпечення з урахуванням розмірів встановлених окладів та здійснити виплату донарахованих сум.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив службу в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та з 04.10.2022 був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку зі звільненням у відставку, що підтверджується витягом з наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (по особовому складу) від 04.10.2022 № 745 о/с. Як вбачається з Довідки про грошове забезпечення Позивача за період з 01.01.2020 по 04.10.2022 розмір його окладу за спеціальне звання протягом вказаного періоду беззмінно складає 1480,00 грн, який обчислений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року - 1762,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт 0,84 для полковника служби цивільного захисту, згідно Додатку 14 до Постанови № 704 (1762,00 грн х 0,84 = 1480,08 грн. 3 урахуванням Примітки 1 Додатку 14, відповідно до якого у разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень, - 1480,00 грн. Тобто, протягом періоду з 01.01.2020 по 04.10.2022 Відповідач, в порушення зазначених вище вимог законодавства України, нараховував Позивачу грошове забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року 1762,00 грн.

23.07.2024 ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду доказів про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

26.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№30288/24) на виконання ухвали від 23.07.2024 та надано копію пенсійного посвідчення позивача в якому зазначено, що він є інвалідом 2 групи.

31.07.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21.08.2024 до суду надійшла заява представника відповідача (вхід.№35910/24) з відзивом про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущеним строком.

09.09.2024 ухвалою суду клопотання (вхід№.ЕС/35910/24 від 21.08.2024) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про залишення позовної заяви без розгляду, задоволено частково; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

13.09.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№42582/24) про поновлення строку для звернення до суду із позовною заявою та зазначено, що виходячи з принципу "належного врядування" та з презумпції, що розмір грошового забезпечення визначений відповідно до Закону, у позивача не було підстав сумніватися у законності дій відповідача. Про можливе порушення його прав позивачу стало відомо після отримання ним в квітні року інформації про наявність постанови Верховного Суду від 02.08.2022 року у справі № 440/6017/21. Представник позивача зазначає, що рішення суду не є нормативно-правовим актом та не відноситься до структури законодавства України, в зв`язку з чим ухвалення Верховним Судом постанови від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 не може визначати початку строку обізнаності позивача про порушення відповідачем його права на отримання грошового забезпечення в більшому розмірі. З огляду на викладене та зважаючи, що в період з 01.01.2018 року по цей час, наявне з загальному доступі, законодавство України щодо розміру грошового забезпечення військовослужбовців, не давало позивачу підстав сумніватися у законності дій відповідача, а про протиправність дій останнього стало зрозуміло (і то обмеженому колу осіб, дотичному до даного предмету спору) лише після 02.08.2022, в зв`язку з чим позивачу і не могло бути відомо про порушення його прав, вважаю, що до спірних правовідносин не може бути застосована стаття 233 КЗпП України.

Відтак, позивач вважає, що строк на звернення до суду із даними заявленими вимогами, з урахуванням наведених вище обставин підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам щодо поновлення строку на звернення до суду, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до пункту 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того Судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Гарантії, пов`язані із реалізацією права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до суду (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.11.2001р.).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Відтак суд вважає за доцільне заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити, визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Таким чином, суд вважає виявлені після відкриття провадження по справі недоліки позовної заяви усунутими, що дає змогу продовжити розгляд справи.

Відповідно до ч.ч. 13-14 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 248, 257, 262, 268-269 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про поновлення пропущеного строк на звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Продовжити розгляд справи №420/22645/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА