Справа № 336/5657/24
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН 336/5657/24
пр. № 2а/336/62/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

м. Запоріжжя 18 вересня 2024 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , представник - ОСОБА_2 , до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду вищевказаний позов, за яким просить суд скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради № 872 від 21.05.2024, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечив на позовні вимоги.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, 23.04.2024 інспектором відділу охорони громадського порядку КП «Муніципальна варта» ОСОБА_3 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

При цьому, заперечення сторони ОСОБА_1 зводяться до відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки: введення заборони торгівлі алкогольними напоями належить до виключних повноважень сільських, селищних і міських рад, які не можуть бути делеговані; чек № 0Е12-991994 від 23.04.2024 не є фіскальним чеком; в матеріалах справи відсутні жодні докази про статус громадянина ОСОБА_1 як працівника підприємства (торгівлі) або громадського харчування; пояснення свідка ОСОБА_4 не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення, оскільки діючим законодавством не передбачено повноважень адміністративної комісії проводити допит свідків, а також попереджати їх про кримінальну відповідальність.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради № 872 від 21.05.2024 за результатами розгляду вказаного вище протоколу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Не погодившись із постановою адміністративної комісії позивачем в особі представника до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя подано позовну заяву, в якій просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради № 872 від 21.05.2024 та закрити провадження у справі.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 23.04.2024 року о 22 год. 16 хв., ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольного напою, а саме Рево напій слабоалкогольний енергетичний сильно газований 0,5л., 8,5% спирту у ж/б (вартість 53,9 грн.) ОСОБА_4 у заборонений законодавством час, чим порушила наказ Запорізької обласної військової адміністрації № 1 від 02.01.2024р. «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької обл.» та рішення ЗМР № 45 від 10.09.2021 (зі змінами № 101 від 17.03.2023) «Про обмеження продажу алкогольних напоїв на території міста Запоріжжя», відповідальність за це правопорушення передбачена ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На думку суду, складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення було здійснено уповноваженою особою, та відповідачем належними та допустимим доказами доведено вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 КУпАП.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 156 КУпАП.

Частиною другою статті 156 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.9 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР, сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

17.03.2023 року Запорізькою міською радою прийнято рішення №101 про внесення доповнень до рішення Запорізької міської ради від 10.09.2021 року №45 «Про обмеження продажу алкогольних напоїв на території міста Запоріжжя», відповідно до якого : «На час дії правового режиму воєнного стану на території України керуватися наказами Запорізької обласної військової адміністрації щодо обмеження продажу алкогольних напоїв».

02.01.2024 року Запорізькою обласною військовою адміністрацією прийнято рішення №1 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», яким визначено: «Дозволити всім суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, продаж пива алкогольних, слабоалкогольних напоїв з 08:00 до 22:00 години виключно на території …. Запорізької міської територіальної громади».

Відтак, вказаним рішенням передбачено дозвіл продажу алкоголю у визначену частину доби на території Запорізької міської територіальної громади.

Посилання позивача на неправомірність спільного наказу Запорізької обласної військової адміністрації та Запорізької обласної державної адміністрації №1 від 02.01.2024 року «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», суд до уваги не приймає, оскільки доказів скасування чи припинення дії цього наказу позивачем не надано, так само як і не надано доказів оскарження цього наказу позивачем в адміністративному чи судовому порядку, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

При цьому, протокол у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача складено уповноваженою особою - інспектором КП «Муніципальна варта» Запорізької міської ради.

Згідно тексту протоколу, він складався у присутності позивача, яким він підписаний з вказівкою «не згодна», інших пояснень у вказаному протоколі не зроблено.

Вказані обставини позивачем не заперечуються та не спростовано.

Положенням статті 265 КУпАП передбачено, що речі і документи, які є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 231-1, 234-2, 244-4, 262, 264 цього Кодексу, а про вилучення речей складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що постанова містить: найменування органу, який виніс постанову; дату розгляду справи; ПІБ, дату народження, місце проживання позивача; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи міститься копія чек № 0Е12-991994 від 23.04.2024, 22:16:28, в якому вбачається факт продажу: «Lеprеkon», Чарівна, 74, Рево напій слабоалкогольний енергетичний сильно газований 0,5л., 8,5% спирту у ж/б (вартість 53,9 грн.)

Крім цього, цей чек, за його ж поясненнями, отримав від продавця свідок ОСОБА_4 на підтвердження своїх слів щодо купівлі слабоалкогольного напою.

Тобто, свідок ОСОБА_4 отримав від продавця ОСОБА_1 розрахунковий документ за проведення розрахункової операції.

Посилання позивача на те, що вказаний доказ не є фіскальним чеком та не підтверджує факт продажу товару, судв вважає безпідставними, оскільки зі змісту зазначено чеку вбачається адреса та назва місця реалізації товару, назва товару, його характеристики, ціна, дата та час здійснення продажу.

Судом також досліджено відеозапис з бодікамери інспектора, оптичний диск з яким долучено до матеріалів справи, з якого чітко вбачається дата, час вчинення правопорушення та зафіксовано обставини, які мають значення для справи.

На бодікамеру зафіксовано як працівники КП «Муніципальна варта» зайшли до приміщення крамниці «Leprekon», за прилавком перебуває лише одна особа у фірмовій жилетці із написом «Leprekon», як було встановлено в подальшому ОСОБА_1 . Факт трудових відносин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечувала.

До матеріалів справи долучено фотокопію Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ» із зазначенням адреси місця торгівлі: Запорізька область, м. Запоріжжя, Шевченківський район, вул. Чарівна буд. 74, магазин-кафе.

Частиною першою статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України.

Частиною другою статті 2 Кодексу встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Таким чином, відбувся фактичний допуск роботодавцем працівника до роботи та виконання посадових обов`язків за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «ГРІН ХЕТ» крамниці «Leprekon» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна 74, а відтак сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах у адміністративної комісії виникнути не могло та не виникнуло, а отже саме позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Досліджені вище фото- та відеоматеріали, чек (в графі «До протоколу додається» вказані доказі зазначені), пояснення свідка ОСОБА_4 , що додані до протоколу, судом визнаються належними та допустимими доказами.

Розмір штрафу визначений відповідачем в межах санкції ч. 2 ст.156 КУпАП.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що наданими відповідачем доказами підтверджується вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 КУпАП.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 247 КУпАП, ст.ст. 6, 8, 9, 12, 13, 72-79, 122, 123, 132, 139, 143, 241-246, 257, 263, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , представник - Голованова Юлія Андріївна, до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Зарютін

18.09.24