Справа № 340/4475/24
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4475/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100 000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у зв`язку з пораненням за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарських комісій з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Ухвалою суду від 16.07.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій вказано про відсутність для задоволення позовних вимог (а.с.67-68).

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.75-77)

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Позивач був мобілізований у зв`язку із запровадженням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2024 за №20 солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира в/ч (призваного по мобілізації), звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.01.2024 №10-РС, відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ, з військової служби за пунктом 2 підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до першого відділу Новоукраїнського районного ТЦКСП (а.с.22).

05.04.2024 позивач отримав вибухову травму, забійно-рвану рану лобної ділянки зліва, що підтверджено довідкою від 05.04.2024 (а.с.18, зв. бік).

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до положень Постанови КМУ № 168 у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період його перебування на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197(в редакції чинній на момент виникнення спільних правовідносин) (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1-1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

З аналізу пункту 1-2 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1290п від 05.04.2024 року встановлено, що: «солдат ОСОБА_1 16.07.2023 отримав травмування вибухова травма, забійно-рвана рана лобної ділянки зліва. Забій м`яких тканин лівого стегна. Травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та яке пов`язано із виконанням обов`язків військової служби та захисту Батьківщини. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння» (а.с.18, зв. бік).

Отже, підтверджена перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, судом встановлено таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні:

- у період з 18.07.2023 року по 21.07.2023 року в КП «МКЛ №6» Дніпропетровської міської ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1135423 від 21.072023 року) (а.с.23-24);

- у період з 22.07.2023 по 26.07.2023 в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР (перевідний епікриз № 11265 від 26.07.2023 року) (а.с.25)

- у період з 09.08.2023 року по 16.08.2023 року в КНП «Заліщицька ЦМЛ » ЗМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 6106/801 від 16.08.203 року) (а.с.27);

- у період з 16.08.2023 року по 05.09.2023 року в КНП «Микуленецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації » Тернопільської обласної ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3017 від 05.09.2023 року).

- у період з 17.09.2023 року по 03.10.2023 року в Харківської клінічній лікарні на залізничному транспорті №2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4353 від 03.10.09.2023 року)

- у період з 03.10.2023 року по 20.10.2023 року в КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18»ХМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 21513 від 20.10.2023 року) ( довідка ВЛК захворювання не пов`язане з військовою службою (а.с.28)

- у період з 07.12.2023 року по 27.12.2023 року в МКЛ-16 м. Дніпро (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 18184 від 27.12.2023 року)

Відповідачем до суду надано картки особового рахунку позивача, зі змісту яких встановлено, що військовою частиною проведено нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, з яких: в січні 2023 90 198,88 грн.; в лютому 2023 112937,58грн.; в березні 2023 -110943,69 грн.; в квітні 2023 89399,92 грн.; в травні 2023 58324,65 грн.; червні 2023 23119,26 грн.; в липні 2023 48689,97 грн.; в серпні 2023 70410,40 грн. ; в вересні 2023 22023,30 грн.; в жовтні 2023 -55356,63 грн.; листопаді 2023 -44048,60 грн.; грудні 2023 57565,22 грн. та січні 2024 7814,71 грн. (а.с.72-73).

Відповідач, у письмових запереченнях на позовну заяву вказав, що позивачу в серпні 2023 року було виплачено додаткову винагороду у збільшеному розмірі за період лікування з 18.07.2023 по 21.07.2023. В жовтні 2023 року відповідачем було проведено виплату за перебування на стаціонарному лікуванні позивача за період з 22.07.2023 по 26.07.2023 року Вказане підтверджено випискою з особового рахунку (а.с. 72).

Відповідач зазначає, що відповідно до довідки ВЛК від 20.10.2023 за №10, вказано, що захворювання солдата ОСОБА_1 не пов`язано з проходженням військової служби, внаслідок чого у останнього не виникло права на додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. за період перебування у відпустці на підставі вказаної довідки, якою визначено, що він потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів.

Суд зазначає, що факт отримання ОСОБА_1 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини підтверджена медичними документами за наступні періоди:

у період з 18.07.2023 року по 21.07.2023 року в КП «МКЛ №6» Дніпропетровської міської ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1135423 від 21.072023 року) (а.с.23-24);

- у період з 22.07.2023 по 26.07.2023 в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР (перевідний епікриз № 11265 від 26.07.2023 року) - (а.с.25)

- у період з 09.08.2023 року по 16.08.2023 року в КНП «Заліщицька ЦМЛ » ЗМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 6106/801 від 16.08.203 року) (а.с.27);

- у період з 16.08.2023 року по 05.09.2023 року в КНП «Микуленецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації » Тернопільської обласної ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3017 від 05.09.2023 року).

Вказані медичні документи містять посилання на те, що лікування ОСОБА_1 пов`язане з отриманою травмою 16.07.2023 близько н.п. Курдюмовка Донецької області під час бойових дій рф.

Таким чином, наявна друга умова для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 18.07.2023 року по 21.07.2023, з 22.07.2023 по 26.07.2023, 09.08.2023 по 16.08.2023, з 16.08.2023 по 05.09.2023.

Водночас виплату підвищеної до 100 000 грн. винагороди було проведено відповідачем за період до 18.07.2023 по 21.07.2023 та за період з 22.07.2023 по 26.07.2023.

Отже, за період з 09.08.2023 по 16.08.2023, з 16.08.2023 по 05.09.2023 відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн., що передбачена Постановою № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Щодо виплати за період з 17.09.2023 по 03.10.2023, з 03.10.2023 по 20.10.2023, з 20.10.2023 по 17.11.2023, з 07.12.2023 по 27.12.2023 та з 28.12.2023 по 15.01.2024 суд зазначає наступне.

Як вже вказувалося вище, за приписами Постанови № 168 право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень мають військовослужбовці за умов перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто для виплати підвищеної винагороди під час перебування у відпустці військовослужбовець має надати висновок (постанову) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії про те, що він потребує відпустки після тяжкого поранення.

Надані до матеріалів позову наступні виписки з медичної картки стаціонарного хворого:

- у період з 17.09.2023 року по 03.10.2023 року в Харківської клінічній лікарні на залізничному транспорті №2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4353 від 03.10.09.2023 року) (а.с.32)

- у період з 03.10.2023 року по 20.10.2023 року в КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18»ХМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 21513 від 20.10.2023 року) (довідка ВЛК захворювання не пов`язане з військовою службою (а.с.28)

- у період з 07.12.2023 року по 27.12.2023 року в МКЛ-16 м. Дніпро (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 18184 від 27.12.2023 року) (а.с.30) містять інформацію про обстеження та лікування ОСОБА_1 , однак не мають посилань, що таке лікування проводилось саме з отриманою травмою.

Зі змісту виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4353 від 03.10.09.2023 року встановлено, що позивач проходив лікування вертеброгенної попереко-крижової радикулопатії внаслідок остеохандрозу поперекового відділу хребта, рецидивуючої грижі диску /оперований 17.04.2023, 20.04.2023/, а не наслідків травм/поранень, отриманих під час події 16.07.2023 (а.с.31-32).

Зі змісту виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 21513 від 20.10.2023 року встановлено, що позивач проходив лікування полісегмапрного остеохандрозу поперекового відділу хребта, рецидивуючої грижі диску /операції- 17.04.2023, 20.04.2023/, а не наслідків травм/поранень, отриманих під час події 16.07.2023 (а.с.27-28).

Зі змісту виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 18184 від 27.12.2023 року встановлено, що позивач проходив лікування наслідки дегенаративно-дистрофічного захворювання попереково-крижового відділу хребта /операції- 17.04.2023, 20.04.2023/, а не наслідків травм/поранень, отриманих під час події 16.07.2023 (а.с.28-29).

Тож надані позивачем у справі докази не підтверджують обставини перебування позивача у спірний період у цій частині на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відтак підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за період з 17.09.2023 по 03.10.2023, з 03.10.2023 по 20.10.2023, з 07.12.2023 по 27.12.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, відсутні.

З огляду на вищевикладене суд залишає позов без задоволення у вказаній частині.

Щодо виплати додаткової винагороди за період перебування позивача у відпустці та на реабілітації.

Відповідно до ч.11 ст. 10-1 Закону 2011-XII (в редакції чинній на момент виникнення спільних правовідносин) військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (в редакції, яка діяла станом на 03.08.2023 року) (далі - Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям..

Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 (в редакції, яка діяла станом на 03.08.2023 року) передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402 (в редакції, яка діяла станом на 03.08.2023 року), відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

Військовослужбовцям, які вибувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка.

Судом встановлено, що згідно довідки № 10 військово-лікарської комісії КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» від 20.10.2023 року, військово-лікарська комісія провела медичний огляд позивача. За постановою військово-лікарської комісії на підставі статті 64 графи II Розкладу хвороб, графи _ ТДВ_ позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

У вказаній довідці також вказано, що захврювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби (а.с.32, зв. бік).

Суд зазначає, що позивачем не було надано доказів, що у період з 20.10.2023 року по 17.11.2032 року та з 28.12.2023 по 15.01.2024 він перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на довідку ВЛК №10 від 20.10.2023 року, яка, за його позицією, підтверджує те, що позивач перебував у такій відпустці протягом 30 діб.

Так, дійсно у вказаній довідці ВЛК зазначено те, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Але, позивачем не було надано доказів того, що у вказаний період він фактично перебував у такій відпустці. При цьому, сама довідка ВЛК про такий факт свідчити не може, оскільки відпустка оформляється відповідним розпорядчим документом (наказом військової частини), а підставою для видання такого наказу слугує довідка ВЛК.

Також позивачем не долучено до матеріалів справи доказів перебування на реабілітації в період з 28.12.2023 по 15.01.2024.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи встановлені в справі обставини, зокрема, відсутність документального підтвердження перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 20.10.2023 року по 17.11.2023року та на реабілітації, суд вважає, що у позивача відсутнє право на виплату додаткової винагороди у вказаний період.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову позивача.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100 000 гривень за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: за період з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 16.07.2023 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно та з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО