Справа № 380/4723/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 рокусправа № 380/4723/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 19.02.2024 №88 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з дня звернення за пенсією, а саме: з 12.02.2024, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням змін, внесених рішенням Конституційного суду України у справі №1-5/2018 (746/15) від 23.01.2020.

Ухвалою від 04.03.2024 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працювала стовбуровою підземною з повним робочим днем. Згідно Довідки 08 лютого 2024 року №35, пільговий стаж за Списком №1 складає за період з 31 травня 2007 року по 30 березня 2010 року 02 роки 10 місяців; за період з 01 квітня 2010 року по 03 червня 2013 року 03 роки 02 місяці 03 дні; за період з 01 жовтня 2015 року по 02 червня 2016 року 08 місяців 02 дні. Позивач 12 лютого 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області із заявою про призначення пенсії та всіма необхідними документами, які підтверджують роботу Позивача в пільгових умовах. 19 лютого 2024 року заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення №88, яким зазначено, що страховий стаж складає 30 років 02 місяці 04 дні днів, пільговий стаж за Списком№1 складає 06 років 08 місяців 05 днів, який враховано за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, що дає право на зниження пенсійного віку на 08 років. Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу роботи за Списком №1- 07 років 06 місяців.

Стверджує, що Позивач, на дату звернення 12 лютого 2024 року до Відповідача-2 досягла 48 років 04 місяців 05 днів , в той час як вік, з якого Позивач має право на призначення пенсії з урахуванням п. "а" ст.13 та ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду) складає 47 років (55 років 08 років).

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що «… Відповідно наданих до заяви документів (пільгова довідка, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 30 років 2 місяці 4 дні, пільговий стаж за Списком № І складає 6 років 8 місяців 5 днів, який враховано за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, що дає право на зниження пенсійного віку на 8 років. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та з відсутністю пільгового стажу за Списком №1 (7 років 6 місяців)…».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що «… Згідно з пункту 1 ч. 2 ст. 114 розділу Х1У-1 Закону № 1058 (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт і професій, посад і показників затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок , з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону зокрема жінкам на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Отже, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії

Враховуючи те, що з 01.01.2004 Закон № 1058-1V є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, то норми Закону України " Про пенсійне забезпечення" зокрема ст.13 даного закону - не застосовуються.

Станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . 07.10.1975 року досягла повних 48 років 04місяці при необхідних 50 років. Відповідно наданих до заяви документів (пільгова довідка, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 30 років 2 місяці 4 дні, пільговий стаж за Списком № І складає 6 років 8 місяців 5 днів.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та з відсутністю пільгового стажу за Списком №1 (7 років 6 місяців)…».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивачка працювала:

із 31 травня 2007 року по 30 березня 2010 року стовбуровою підземною з повним робочим днем на ПрАТ «Суха Балка»;

із 01 квітня 2010 року по 03 червня 2013 року - стовбуровою підземною з повним робочим днем на ТОВ «Криворіжшахтобуд»;

із 01 жовтня 2015 року по 02 червня 2016 року стовбуровою підземною з повним робочим днем на шахтобудівельному управлінні.

Вказана професія (посада) за результатами атестації робочих місць, які проводились 27 грудня 2005 року наказ №1567; 27 жовтня 2010 року наказ №1929; 24 грудня 2014 року наказ №2895; 26 жовтня 2015 року наказ №2673; 15 листопада 2010 року №538 відносились до Списку №1, згідно Постанови КМУ №36 від 16 січня 2003 року.

Вказане підтверджується трудовою книжкою, Довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно Довідки 08 лютого 2024 року №35, пільговий стаж за Списком №1 складає за період з 31 травня 2007 року по 30 березня 2010 року 02 роки 10 місяців; за період з 01 квітня 2010 року по 03 червня 2013 року 03 роки 02 місяці 03 дні; за період з 01 жовтня 2015 року по 02 червня 2016 року 08 місяців 02 дні.

12.02.2024 позивачка подала заяву про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності розглянуло заяву та винесло рішення від 19.02.2024 №88 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

У рішенні, зокрема, вказано: «… Відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

…Відповідно наданих до заяви документів (пільгова довідка, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 30 років 2 місяці 4 дні, пільговий стаж за Списком № 1 складає 6 років 8 місяців 5 днів, який враховано за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, що дає право на зниження пенсійного віку на 8 років. Враховуючи вищезазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та з відсутністю пільгового стажу за Списком №1 (7 років 6 місяців)…».

Вважаючи рішення відповідача 1 протиправним та необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: … 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

… Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: … жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом а ч. 1 статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Статтею 12 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію «…Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"…».

Тобто змінений пенсійний вік, який підлягає зменшенню працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи із 55 на 60 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Тому на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ) та зменшення пенсійного віку передбаченого статтею 12 цього Закону (жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років ) працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку, що підлягав зменшенню для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 60 років, тоді як другий у 55 років.

Тому, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

У зв`язку з цим між сторонами виник спір, оскільки позивачка вважає, що під час призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивачки про призначення їй пенсії керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

Отже, визначаючись з тим, нормами якого саме закону слід керуватися під час призначення пенсії позивачки, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

В оскарженому рішенні відповідача 1 обраховано загальний стаж позивачки - 30 років 02 місяці,4 дні, пільговий стаж за Списком № 1 6 років 8 місяців 5 днів, за загальним підрахунком складає повних 6 років.

Враховуючи, що позивачка має більше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого Списком №1 (має повних 06 років з необхідних 07 років 06 місяців), їй має бути зменшено пенсійний вік виходу на пенсію на 08 років (на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи, зокрема, 06 років наявного пільгового стажу х 1 рік 4 місяці роботи = 08 років для зменшення).

При цьому, позивачка, на дату звернення 12 лютого 2024 року до відповідача-2 досягла 48 років 04 місяців 05 днів , в той час як вік, з якого Позивач має право на призначення пенсії з урахуванням п. "а" ст.13 та ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду) складає 47 років (55 років 08 років).

З урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду в зразковій справі № 360/3611/20, та з врахуванням того, що позивачка на час звернення до пенсійного органу досягла 48 років, та її загальний стаж складає не менше 20 років, з них спеціальний (пільговий) стаж за Списком № 1 складає 6 років, пенсійний орган зобов`язаний був прийняти рішення про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років.

Інших підстав відмови в призначенні пенсії в рішенні пенсійного органу не зазначено.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.02.2024 №88 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_1 на час звернення виповнилось 48 років, із заявою про призначення пенсії остання звернулась 12.02.2024 тому, пенсія підлягає призначенню позивачу з дня звернення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачці пенсію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо вирішення питання про призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в м. Києві.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у с. Києві призначити ОСОБА_1 з 12.02.2024 (з дня звернення) пенсію на пільгових умовах к порядку пункту "а" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213 із урахуванням висновків суду.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.02.2024 №88 про відмову ОСОБА_1 в призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 12.02.2024 (з дня звернення) пенсію на пільгових умовах к порядку пункту "а" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213 із урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна