Справа № 300/4403/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2024 р. справа № 300/4403/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України Лють
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_2 (надалі, також - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 03.06.2024 звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України Лють (надалі, також відповідач, ДПОП ОШБ НПУ Лють), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування ним на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 27.01.2023;
- зобов`язати ДПОП ОШБ НПУ Лють зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 27.01.2023.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування ним на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 27.01.2023. За результатами розгляду рапорту позивача щодо такого зарахування відповідач листом №2946-2024 від 10.05.2024, посилаючись на статтю 78 Закону України Про Національну поліцію, повідомив про відсутність підстав для такого зарахування. Позивач зауважив, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ, а потім - в поліції, тому має бути зарахована до стажу служби в поліції. З метою захисту порушених прав, звернувся через уповноваженого працівника до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.25,26).
ДПОП ОШБ НПУ Лють скористався правом подання відзиву, який отримано судом 10.06.2024 (а.с.31-44). Так, у відзиві представник відповідача звернув увагу, що частиною 2 статті 78 Закону №580-VІІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції у цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки. До цього переліку не включено службу в Державній кримінально-виконавчій службі, тому відсутні правові підстави для зарахування позивачеві періоду служби з 31.10.2005 по 27.01.2023 до стажу служби в поліції. Представник відповідача вважає, що до спірних правовідносин мають бути враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19. Також зауважив, що порівняння позивачем служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, виходячи лише з характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, адже суперечить статті 78 Закону №580-VІІІ, який є спеціальним нормативно-правовим актом та який діяв на час прийняття позивача на службу до органів Національної поліції України. У зв`язку з викладеним, просив в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 з 31.10.2005 по 13.02.2023 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, а з 16.03.2023 по теперішній час проходить службу в Національній поліції України, що підтверджується записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 03.07.1995 (а.с.10,11).
Згідно з витягом з наказу Державної установи «Центр пробації» «Про особовий склад» від 27.01.2023 №90/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника Івано-Франківського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області 13.02.2023 звільнено за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 24 роки 04 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 03 місяці 09 днів (а.с.13).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача з рапортом від 19.03.2024, в якому просив зарахувати термін його служби та вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України в кількості 24 роки 04 місяці 28 днів до вислуги років як працівника поліції (а.с. 17).
За результатами розгляду рапорту позивача від 19.03.2024 про зарахування до стажу служби в поліції служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України ДПОП ОШБ НПУ Лють листом №2946-2024 від 10.05.2024 повідомив ОСОБА_1 , що частина 2 статті 78 Закону України Про Національну поліцію містить вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції та не передбачає служби в податковій міліції. Зауважив, що у цьому переліку відсутня служба в Державній кримінально-виконавчій службі України. Ураховуючи викладене, вказав про відсутність законних підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач через уповноваженого представника звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (надалі, також - Закон №580-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону №580-VIII).
За приписами частин 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Поліцейські проходять службу в поліції:
на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції;
під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону;
під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських;
під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України", статті 29 Закону України "Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим" та статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";
під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 59 Закону №580-VIII час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 12 липня 2018 року №2509-VIII); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (частина 2 статті 78 Закону №580-VIII).
Отже, до стажу служби в поліції зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Частиною 3 статті 78 Закону №580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
У частині 4 статті 78 Закону №580-VIII зазначено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачу надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Так, 01.01.2004 набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, пунктом 5 Прикінцевих положень якого було установлено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Згодом, 23.06.2005 прийнятий Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV (надалі, також - Закон №2713-IV). Цей Закон визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Як установлено частиною 1 статті 14 Закону №2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
За приписами частини 2 статті 14 названого Закону служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
За змістом частини 4 статті 14 Закону №2713-IV громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.
Також відповідно до частин 6, 7 статті 14 цього Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: 1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; 2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби; 3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; 4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби; 5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби. Присвоєння і позбавлення спеціальних звань, а також пониження і поновлення у спеціальному званні здійснюються в установленому порядку.
Частина 5 статті 23 Закону №2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях частини 5 статті 23 цього Закону (до змін від 10 листопада 2015 року та від 06 грудня 2016 року) було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV. Згідно з преамбулою Статуту його дія поширюється і на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Верховний Суд у своїх висновках вказував, що з огляду на тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, підлягає зарахуванню стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Як установлено судом, ОСОБА_1 з 31.10.2005 по 13.02.2023 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України; зі служби звільнений на підставі пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) у званні підполковника внутрішньої служби.
Оскільки предметом спору у цій справі є зарахування стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, визначаючи наявність чи відсутність права на таке зарахування необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
Із огляду на наведене на позивача під час проходження служби в період з 31.10.2005 по 13.02.2023 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України (пізніше - поліції) та він мав такий же правовий статус, як особи начальницького і рядового складу в органах внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції.
Доводи представника відповідача про те, що служба в державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, а тому не може бути зарахована при проведенні розрахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, суд відхиляє, адже чинним на час проходження позивачем служби в державній кримінально-виконавчій службі та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в державній кримінально-виконавчій службі, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Водночас, суд звертає увагу відповідача, що висновки Верховного Суду у постановах від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19 не стосуються подібних правовідносин, оскільки предметом спору у них було неврахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі.
Також є помилковими доводи представника відповідача стосовно відсутності спору між сторонами та відсутності порушення прав позивача, що підлягають судовому захисту, через те, що лист, яким надано відповідь позивачу на його рапорт від 19.03.2024 не є індивідуально-правовим актом та не породжує ніяких правових наслідків для позивача.
У спірному випадку, з огляду на зміст рапорту від 19.03.2024, позивач чітко визначив питання, яке підлягало вирішенню відповідачем.
При цьому, відповідач надав у листі-відповіді №2946-2024 від 10.05.2024 оцінку порушеному в рапорті праву позивача на зарахування до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та, посилаючись на частину 2 статті 78 Закону України Про Національну поліцію, вказав на відсутність підстав для зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Кваліфікуючи вчинені в спірних правовідносинах управлінські волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення особи.
Наведене підтверджує наявність між сторонами спору щодо права позивача на зарахування до стажу служби в поліції періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Крім того, у спірному випадку має місце бездіяльність відповідача, щодо незарахування до стажу служби в поліції відповідного періоду служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України, яка розпочалася з моменту прийняття ОСОБА_1 16.03.2023 на службу до Національної поліції України та триває по теперішній час.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, позивачу не зараховано. Відповідач не заперечує належність позивача у період проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі до числа осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, однак протиправно не зарахував йому до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 13.02.2023, що порушує законні права та інтереси позивача, зокрема впливає на визначення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1,2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, визначених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, цією ж частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Формулюючи позовні вимоги, представник позивача визначив період проходження ОСОБА_1 служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 27.01.2023. Тобто датою припинення позивачем такої служби вказав 27.01.2023, зокрема, дату прийняття наказу Державної установи «Центр пробації» «Про особовий склад» від 27.01.2023 №90/к, яким позивача звільнено зі служби (а.с. 13). Однак у такому наказі дата звільнення ОСОБА_1 вказана 13.02.2023.
Також звільнення позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України саме 13.02.2023 підтверджується і записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 03.07.1995 (а.с.10,11).
Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування ним на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 13.02.2023.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що для відновлення порушених прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ДПОП ОШБ НПУ Лють зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 13.02.2023.
Відтак, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Наявною в матеріалах справи квитанцією №X6MB-PA62-6E1C-B3MC від 01.06.2024 підтверджується сплата позивачем судового збору за подання до суду цієї позовної заяви, сформованої його представником в електронному вигляді за допомогою підсистеми «Електронний суд», у розмірі 968,96 грн (а.с. 5).
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачена ним сума судового збору у розмірі 968,96 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування ним на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 13.02.2023.
Зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 31.10.2005 по 13.02.2023.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" (код ЄДРПОУ - 45013109) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють", адреса: вул. Федора Максименка, буд. 21, м. Київ, 04075, код ЄДРПОУ - 45013109.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.