Справа № 752/10107/24
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/194/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа: поліцейський 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Маяков Денис Миколайович, про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа: поліцейський 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Маяков Денис Миколайович про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського поліцейський 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Маякова Д.М. серії ЕНА № 2079047 від 06 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розмірі 340,00 грн. Провадження у справі закрити за відсудтністю в дії позивача складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та суму сплаченого штрафу у розмірі 340,00 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без належних доказів та з процесуальними порушеннями норм КУпАП, порушеннями приписів Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Пояснює, що з тексту оскаржуваної постанови слідує, що 06 травня 2024 року о 08:58 год. на 449 км траси М-05 Київ-Одеса, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 108 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год.», чим порушив п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) - перевищення водіями ТЗ швидкості встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29,3.31,30.3.Швидкість руху зафіксовано приладом TruCam ТС008402.

Із викладеними в оскаржуваній постанові обставинами позивач не погоджується, оскільки рухався виключно із дозволеною на даній ділянці дороги швидкістю, жодного пункту ПДР не порушував. Як пояснює позивач, під час розгляду справи працівником поліції не було повно з`ясовано обставини справи, не роз`яснено право на захист, проігноровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника, не долучено до матеріалів справи ані відеозаписи з камер, ані фото-, відео з технічного приладу TruCam, про наявність яких вказано в оскаржуваній постанові. Позивач вказує, що йому не було надано доказів, щодо перевищення швидкості транспортного засобу, оскільки в момент фіксації швидкості руху працівник поліції тримав в руках лазерний вимірювач швидкості руху TruCam, на якому було зображено темний силует автомобіля без його ідентифікації. Крім того, прилад вимірювання швидкості TruCam у момент фіксації правопорушення тримався працівником поліції у руках, а також фіксація правопорушення здійснювалась без розміщення дорожнього знаку 5.70. Крім того, в оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 та зони його дії в кілометровій відмітці автодороги.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста від 20 травня 2024 року позовну залишено без руху (а.с.39-41).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста 04 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та без виклику осіб (а.с.74,75).

У липні 2024 року стороною відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції (представник Рудик В.П. , а.с.82,101), подано заяву про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву та відзив (а.с.79-117).

У заяві про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву причиною пропуску строку вказується переведення особового складу Національної поліції на посилений режим служби, залучення до виконання завдань територіальної оборони, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Суд вважає вказані причину пропуску строку подачі відзивну на позовну заяву поважними, що дають підстави поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Сторона відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції у відзиві, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, яким автоматично здійснюється порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, особу водія. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху, при цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість тримаючи прилад у руках на дистанціях від 15 м до 1200 м. Вказується, що позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та строки оскарження за ст.289 КУпАП, що підтверджується підписом останнього у оскаржуваній ним постанові. Зазначається, що поліцейський правомірно склав постанову за ч.1 ст.122 КУпАП з накладання адміністративного стягнення, позовні вимоги є безпідставними і та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відображаються позиція, доводи, які наведено у позовній заяві (а.с.118-136).

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Маяковим Д.М. складено постанову серії ЕАН № 2079047 від 06 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.102).

Відповідно до наведеної постанови 06 травня 2024 року о 08:50 год., на 449 км траси М-05 Київ-Одеса, водій ОСОБА_1 ,, керуючи транспортним засобом NISSAN ROGUE, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_3 , рухався зі швидкістю 108 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29. Обмеження максимальної швидкості - 70 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 38 км/год, чим порушив п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України - перевищення водіями ТЗ, встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29,3.31,30.3. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 008402.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Положеннями ч. 2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з підпунктом «б» пункту 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 12.5 ПДР України, у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Відповідно до п. 12.6 ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;

б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;

в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;

г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до п. 12.7 ПДР України під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів

Відповідно до частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно Сертифікату перевірки типу, виданого Державним підприємством ДП «Укрметртестстандарт» від 26 грудня 2018 року, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ, виробництва Laser Technology Inc, США, відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94. Свідоцтво дійсне до 26 грудня 2028 року (а.с.103).

Також, вимірювач швидкості руху транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам Технічного регламенту, відповідно до Сертифікату відповідності, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 09 січня 2019 року (а.с.104).

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року № 04/05/02-3561, висновок дійсний до 24 грудня 2025 року (а.с.107).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29474, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 15 листопада 2023 року, чинне до 15 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС008402 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а.с.105).

Міжповірочний (міжкалібрувальний) інтервал для вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірма Laser Technology, Inc., США, визначено Переліком засобів вимірювальної техніки (п.16 У3197-12), типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року № 437, і становить 1 рік.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року за №1362, вказаний пристрій «TruCam» виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Однак, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ж ввозити на територію України відповідними партіями.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Згідно п. 8 та 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-УШ від 02 липня 2015р.) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пункт 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлює, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Частиною 1 зазначеної статті також встановлено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Як встановлено з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, швидкість транспортного засобу вимірювалась засобом вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20 серії ТС 008402, на якому зафіксовано, зокрема, що транспортний засіб NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год., що також вбачається із скріншота файлу з лазерного вимірювача швидкості руху ТЗ (а.с.86).

Суд звертає увагу на наявний в матеріалах DVD-диск, долучений відповідачем до відзиву, у якому міститься файл АVІ та на якому зафіксовано рух транспортного засобу NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху, як вказано вище підтверджено скріншотом файлу. З наданих відповідачем доказів, які містяться на диску, наявна фотофіксація, в якій визначено локацію транспортного засобу автодорога М-05, 449 км, як то вбачається і з оскаржуваної постанови; поміряна швидкість 108 км/год., поміряна дистанція 225,5 м, ліміт швидкості 93 км/год.(а.с.86).

Крім того, суд зазначає, під час вимірювання швидкості руху, поліцейський виконує наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і здійснює запис відео.

TruCam - це не радіолокаційний, а лазерний вимірювач, що дозволяє уникнути будь-яких неточностей під час його застосування та здійснити вимірювання швидкості конкретного автомобіля, навіть у щільному потоці транспортних засобів.

Прилад TruCam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії з приладу (додається), де зазначено, що правопорушення вчинено за адресою, у даному випадки автодорога М-05, 449 км (траса Київ-Одеса).

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/05/02-3561 від 24 грудня 2020 року, висновок дії до 24 грудня 2025р (а.с.107).

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29474 від 15 листопада 2023 року, чинного до 15 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС008402, максимальною допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год.(а.с. 105)

Також, з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року за №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі (а.с. 112).

Викладене підтверджує позицію органів поліції, що лазерний вимірювач TruCam має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Також посилання позивача на порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, про оформлення матеріалів адміністративної справи, щодо не роз`яснення права на захист є неспроможними.

Відповідно до частині 8 розділу 3 даної Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглянуто поліцейським у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у графі 8 вказано «права за ст.268 КУпАП та строк оскарження ст.289 КУпАП мені роз`яснено» проставлено підпис правопорушника.

Приписами КУпАП розгляд справи і накладання штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку. Санкція ст122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскаржування постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектор забезпечив права позивача, передбачені статтями 268, 286 КУпАП.

Також за матеріалами справи, автомобільна дорога загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км.449+415 біля с. Алтестове, згідно типової схеми організацію дорожнього руху, з обох сторін (ліворуч, праворуч) облаштована ступінчастим обмеженням швидкості, встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 90,70,50 км/год., схему погоджено з Департаментом патрульної поліції № 21955 від 23 листопада 2023 року (а.с.115).

Як вбачається з листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області від 04 вересня 2023 року № 01-3780/12, направленого Управлінню патрульної поліції в Одеській області, дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії» встановлені на початку 2021 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 442+000 праворуч (у напрямку м. Одеса) та км 463+500 ліворуч (у напрямку м. Києва). Також на ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса, км 442+415 згідно типової схеми організації дорожнього руху з обох сторін (ліворуч, праворуч) у листопаді 2017 року облаштоване ступінчасте обмеження швидкості та встановлені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 90, 70, 50 км/год. Дані дорожні знаки є постійними і відповідають вимогам ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» (а.с.116,117).

Отже, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або ж скасовують певний режим руху та інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (пп. «ґ» п.8.4 ПДР України).

Не заслуговують на увагу посилання позивача на відсутність на ділянці автодороги дорожнього знаку 5.70 ПДР щодо контролю швидкості руху.

Згідно із п.5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону № 580-VIII, у тому числі, ч.1 ст.40 цього ж Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Знак 5.70 ПДР України «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

У той же час, Закон № 580-VIII не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Верховний Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2,4,8,17,33, 71, 86, 94,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа: поліцейський 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Маяков Денис Миколайович, про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тест судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя А.В.Слободянюк