Справа № 161/12951/24
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/171/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.

секретаря Дмитроци Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що постановою відповідача №518 від 25.06.2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову отримати направлення та проходити медичний огляд (ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для визначення ступеня придатності до військової служби, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпАП, за що йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Із вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки санкцією ч. 2 ст. 210 1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При цьому, ч. 1 ст. 2101 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Однак, ні в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 2101 КУпАП №518 від 22.06.2024 року, ні в оскаржуваній постанові не зазначено коли його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2101 КУпАП та яке адміністративне стягнення до нього було застосоване.

Крім того, санкцією ч. 2 ст. 2101 КУпАП передбачене покарання у вигляді штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, він не є посадовою особою органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань, а тому до нього могло бути призначене адміністративне покарання в мешах санкції ч. 2 ст. 2101 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: від 8500 грн. до 11900 грн. Однак, йому було призначене стягнення, яке більше ніж в два рази перевищує максимальне стягнення передбачене санкцією ч. 2 ст. 2101 КУпАП для громадян, - 25 500 грн.

У зв`язку з чим, просить визнати незаконною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення №518 від 25.06.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 2101 КУпАП

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09.08.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, а 03.09.2024 року заперечення на відповідь на відзив, у якому представник просить в задоволенні позову відмовити та зазначає, що внаслідок автоматичної помилки та у зв`язку із надмірними навантаженням військовослужбовців та органів ТЦК на даний час було помилково проставлено частину 2 заміст частини 3 ст. 210-1 КУпАП. Разом з тим вважає, цілком аргументованим кваліфікація дій ОСОБА_1 , а саме: відмова від проходження військово-лікарської комісії, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючою ознакою якої є вчинення правопорушення в особливий період.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Із постанови №518 від 25.06.2024 року слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову отримати направлення та проходити медичний огляд (ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для визначення ступеня придатності до військової служби, чим порушено ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпАП, внаслідок чого йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн. (а.с. 7).

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частина 1 статті 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

19.05.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким стаття 210-1 КУпАП зазнала змін, і з 19 травня 2024 року частина друга стала визначати відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Частиною третьою цієї статті у зміненій редакції передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тобто від 17000 грн. до 25500 грн.), і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи до доводи сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого відносно позивача рішення і тверджень позивача не спростовано, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Крім того, як зазначалося вище, Законом України від 09.05.2024 року внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення і відповідно редакція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП викладена як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоплачених мінімумів доходів громадян і на посадових органах органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоплачених мінімумів доходів громадян.

Тоді як в оскаржуваній постанові зазначено правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тим самим описує диспозицію, яка передбачена в ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Суд погоджується з доводами позивача щодо невірної кваліфікації інкримінованих йому діянь за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, що не узгоджується з викладеними обставинами в оскаржуваній постанові.

При цьому, позиція відповідача про механічні описки в оскаржуваній постанові в частині кваліфікації правопорушення не заслуговують на увагу суду.

Отже, в оскаржуваній постанові вказано невірну кваліфікацію, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №518 від 25.06.2024 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 10 вересня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк