Справа № 600/761/24-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 600/761/24-а

18 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06.02.2024, винесену головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною в межах виконавчого провадження №73741854;

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 14.02.2024, винесену головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною в межах виконавчого провадження №73741854.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 позов задовлено:

-визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 06.02.2024, винесену головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною, в межах виконавчого провадження №73741854;

-визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 14.02.2024, винесену головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною, в межах виконавчого провадження №73741854.

Не погодившись з вказаним рішенням, третя особа- ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження та призначено розгляд заяви на 11 вересня 2024 року.

Однак справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Білої Л.М. у відпустці та призначена до розгляду на 10 годину 25 вересня 2024 року.

17.09.2024 до суду надійшла заява про відвід колегії суддів: головуючому судді Граб Л.С. та членам колегії Сторчаку В.Ю. і Білій Л.М., яка передана судді Граб Л.С. 18.09.2024.

В обгрунтуванні заяви зокрема зазначено, що судом безпідставно поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження та проігноровано заяву позивача про відмову ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що після тривалого вирішення питання про відкриття провадження у справі, 03.09.2024 було відкрито провадження у справі, а повістка направлена позивачу лише 09.09.2024, що унеможливило подання позивачем заяви про відеокнференцію за п`ять днів до судового засідання, придбання квитків та фактичної участі у судовому засіданні.

Перевіривши доводи заяви про відвід суддів, колегія суддів зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.2 та п.4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.3 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Зокрема, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення ЄСПЛ по справі Веттштайн проти Швейцарії та у п.50 рішення ЄСПЛ по справі Білуха проти України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

В свою чергу, Верховним Судом в ухвалі від 01.11.2019 у справі №826/2831/18 зауважено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя-ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі Мироненко і Мартенко проти України, заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі Олександр Волков проти України, заява №21722/11).

Таким чином, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При цьому, прийняття суддею (судом) процесуальних дій, передбачених КАС України, під час апеляційного розгляду, є здійснення судом правосуддя і не є обставиною, що свідчить про упередженість судді.

За правилами частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Позивач просить звернути увагу, що відвід заявлений ним не у зв`язку з незгодою з процесуальним рішенням суду, а в зв`язку з відсутністю мотивування у цьому рішенні, в той же час як свідчить його заява, обгрунтування такої зводиться до незгоди з ухвалою суду в частині поновлення строку на апеляційне оскарження та з мотивами, з яких виходив суд, а не з їх відсутністю.

Стосовно посилання позивача на тривале вирішення питання відносно відкриття провадження у справі, то колегія суддів зазначає наступне:

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приписи вищенаведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у частині першій статті 44 КАС України, якою регламентовано, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Так, 27.05.2024 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.04.2024, яка ухвалою від 29.05.2024 залишена без руху на підставі ч.2 ст.298 КАС України, у зв`язку з несплатою останньою судового збору.

Після виконання вимог вказаної ухвали, суд ухвалою від 25.06.2024 залишив без руху апеляційну скаргу, на підставі ч.3 ст.298 КАС України, оскільки ОСОБА_2 пропущено строк на подання апеляційної скарги.

В подальшому, ухвалою від 16.07.2024 скаржнику продовжено строк на усунення недоліків, оскільки, суд дійшов висновку, що вказані останньою підстави є недостатніми для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 10.06.2024 по 21.06.2024, 01.07.2024 по 05.07.2024 та з 05.08.2024 по 23.08.2024 перебували у щорічній відпустці, а суддя Мойсюк М.І., який був членом колегії згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024, рішенням Вищої ради правосуддя №2314/о/15-24 від 25.07.2024 звільнений у відставку, а тому заміна цього члена колегії відбулася після виходу ОСОБА_3 із відпустки на підставі її службової записки від 26.08.2024, після чого вже вирішувались процесуальні питання, пов`язані із рухом вищевказаної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність клопотання позивача про відмову третій особі у поновленні строку на апеляційне оскарження, не може бути підставою для відмови у реалізації її права на подання доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому, за нормами КАС України, суд вирішуючи питання щодо поважності строку на апеляційне оскарження, надає оцінку доводам особи, що подала апеляційну скаргу, а не доводам інших учасників спору.

Щодо посилання позивача на невчасне повідомлення останнього про розгляд справи, то колегія суддів зазначає, що як свідчать відомості КП ДСС Сьомого апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1 та його представник зареєстровані в підсистемі "Електронний суд" і ухвала про відкриття апеляційного провадження, надійшла до електронного кабінету позивача 03.09.2024 о 19:10.

Варто вказати і на те, що 10.09.2024 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке не залишалось судом без розгляду, в зв`язку з пропуском строку на його подання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені у заяві про відвід обставини не можуть слугувати підставами для відведення колегії суддів як такі, що викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів, оскільки за правилами частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з прийнятим рішенням суду не може бути підставою для відводу.

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Враховуючи необґрунтованість підстав для відводу колегії суддів: головуючого судді Граб Л.С. та членів колегії Сторчака В.Ю. і Білої Л.М., колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 39, 40, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати необґрунтованою заявлену ОСОБА_1 заяву про відвід колегії суддів у складі-головуючого судді Граб Л.С. та членів колегії Сторчака В.Ю. і Білої Л.М. від розгляду справи № 600/761/24-а та відмовити у її задоволенні.

Справу №600/761/24-а передати для вирішення питання про відвід суддів, що визначається у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Біла Л.М.