Справа № 686/19772/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19772/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мазурок О.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

18 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника відповідача: Мельничук О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове повернення та постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просив суд:

1.1. Визнати протиправними та скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 19.07.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.2. Скасувати постанову ПН МХМ №001087 від 19.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 203 КУпАП відносно громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. В обґрунтування позову зазначає, що він не порушував вимог частин 1, 3 статті 9, частини 1 статті 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» так, як останній не був ознайомлений з рішенням Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області №03/22 від 05.07.2022 року про скасування посвідки на тимчасове проживання, тобто останній був позбавлений можливості залишити територію України протягом строку визначеного в законі. Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, під слідством в Україні не перебуває та відсутні інші підстави стосовно примусового повернення в країну походження або третю країну. Тобто, позивач не залишив вчасно територію України по причині відсутності інформації у нього про наявність рішення про скасування посвідки. Крім того, вказує, що складання та оголошення позивачу оскаржуваного рішення відбулося без участі перекладача, право на можливість скористуватися послугами перекладача йому не роз`яснено, а позивач не в повній мірі розуміє українську мову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправним та скасувано рішення управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 19.07.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.2. Скасувано постанову ПН МХМ №001087 від 19.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 203 КУпАП відносно громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскільки посвідку ОСОБА_1 було скасовано, позивач зобов`язаний був покинути територію України в семиденний термін, проте ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування. Так, 19.07.2023 працівниками УДМС у Хмельницькій області правомірно було оформлено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Крім того прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни.

6. Відповідач стверджує, що позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема і право на залучення адвоката та перекладача, вказане підтверджується підписом Позивача в протоколі. Позивач, після роз`яснення його прав, не виявив бажання залучити адвоката та перекладача.

7. На думку апелянта, володіння позивачем українською мовою підтверджується тим, що він жодного разу не заявляв клопотання про необхідність залучення перекладача та відмовився від свого права на залучення перекладача, що підтверджується підписом ІНФОРМАЦІЯ_2 в протоколі про адміністративне правопорушення.

8. Крім того, апелянт просить суд врахувати, що факт достатнього володіння позивачем українською мовою підтверджується і з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2022, яка залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.02.2023, по справі №308/8761/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що позивач як видно із доданого відеозапису, надавав пояснення в тому числі і на українській мові, виявляв розуміння обставин притягнення до адміністративної відповідальності.

9. Відповідач вказує, що процедура прийняття оскаржуваних рішень була дотримана, а відповідач діяв на підставі закону і в межах наданих повноважень. Жодних протиправних дій щодо позивача не вчинялося, натомість він тривалий час ухилявся від виїзду з України.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.08.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , підстава видачі 04/12.

11. 05.07.2022 рішенням УДМС у Вінницькій області скасовано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 (далі Порядок №322), (отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи).

12. 06.07.2022, на виконання вимог пункту 65 Порядку №322, повідомлення про прийняте рішення було направлено на адресу позивача, вказану в заяві №0501.5-3167/05.2-22.

13. 19.07.2023 року під час прийому громадян Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області було виявлено громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 , який прибув на територію України 04.05.2019 року через КПП «Платонове», чим порушив правила перебування на території України, а саме: вчасно не залишив територію України після закінчення відповідного терміну перебування.

14. У зв`язку з чим, 19.07.2023 року головним спеціалістом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області ОСОБА_3 було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Відповідно до вказаного рішення уповноважені особи Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вирішили: примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Зімбабве ОСОБА_2 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 17.08.2023 року

15. Окрім того, 19.07.2023 року першим заступником НУ начальником відділу ОСОБА_4 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МХМ № 001087, якою відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

16. Не погодившись із прийнятим рішенням про примусове повернення до країни походження та з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування..

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

19. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

20. Положення статті 1 Закону № 3773-VI розрізняє два поняття («іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах» та «нелегальний мігрант»).

21. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

22. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

23. Статтею 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що «порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України; або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті тягне за собою накладення відповідного штрафу.

24. Згідно з ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

25. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-V1 передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

26. Згідно до частини 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки Р України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)...».

28. Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

29. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

30. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 серпня 2018 року позивачу видано посвідку на тимчасове проживання зі строком дії до 01 серпня 2023 року.

31. Відповідно до Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що затверджене Постановою КМУ від 15.02.2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

32. Заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1 подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

33. Оскільки позивач зазначає, що з 14 липня 2023 року він неодноразово особисто звертався до Державної міграційної служби України в Хмельницькій області з метою обміну посвідки на тимчасове проживання на новий строк дії, де йому було підтверджено про те, що його посвідка на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 все ще дійсна. Суд першої інстанції вірно вирішив викликати свідка, щоб підтвердити чи навпаки спростувати доводи позивача.

34. Так, свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні посвідчила, що вона працює у відділі по роботі з іноземними студентами Хмельницького національного університету. До них звернувся студент ОСОБА_2 з питання можливості навчання, надав посвідку на тимчасове проживання, яка була дійсна. Ними було з`ясовано, що він навчався в Києві та Вінниці та був допущений до екзаменів. Вона разом з Муфука Нгонідзаше двічі приходила в управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в травні та в липні 2023 року. Коли вони прийшли в міграційну службу - працівники міграційної служби підтвердили дійсність посвідки на тимчасове проживання та запропонували ОСОБА_2 здійснити реєстрацію місця проживання. Коли через деякий час вони звернулися в ЖЕК з питання реєстрації місця проживання то там їх повідомили про скасування посвідки. Коли вони приходили перший разМуфука Нгонідзаше було притягнуто до адміністративної відповідальності за проживання без реєстрації місця проживання.

35. Як було встановлено судом позивач не був ознайомлений з рішенням Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 05.07.2022 року №03/22, яким було скасовано його посвідку на тимчасове місце проживання. Тобто, з 05.07.2022 року до 19.07.2023 року позивач жив на території України навіть не усвідомлюючи те, що його посвідку на тимчасове місце проживання скасовано.

36. Оскільки позивача не було належним чином повідомлено про скасування посвідки, він фактично опинився в ситуації правової невизначеності, адже маючи бажання легалізувати своє положення в Україні, в той же час, позбавлений можливості довести свій намір задля уникнення примусового повернення в країну походження або третю країну.

37. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що складання та оголошення оскаржуваного рішення відбулося без участі перекладача, як стверджує позивач право на можливість скористуватися послугами перекладача йому не було роз`яснено, а він не в повній мірі розуміє українську мову.

38. Верховний Суд у постановах від 8 липня 2020 року у справі №522/14605/17, від 4 березня 2020 року у справі №813/2417/18, від 8 листопада 2018 року у справі №750/8187/16-а висловив правову позицію, згідно якої за для забезпечення права особи на розуміння суті та змісту рішення міграційного органу, має бути залучений перекладач. Верховний Суд неодноразово наголошував, що дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішень відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

39. Отже, вказаними норми права встановлено, що рішення про примусове повернення оголошується за участі перекладача та/або законного представника. Тобто присутність перекладача та/або законного представника при оголошенні іноземцю або особі без громадянства є обов`язковою, за винятком випадків, коли іноземець розуміє українську мову, і з цього приводу є відповідні докази.

40. З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення, а саме, що позивач порушив вимоги частини 1, 3 статті 3 , статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1 ст. 203 КУпАП, вчасно не залишивши територію України після закінчення відповідного терміну перебування.

41.Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при прийнятті рішення суду, тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

46. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.