Справа № 521/13379/24
Суддя: Ганошенко С. А.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/133/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Ганошенка С.А.,

при секретарі судового засідання Довгань Ж.А.,

за участі представників:

від позивача адвокат Пошали К.С.

від відповідача Ковальчук В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.08.2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

28 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 .

Вказував, що відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області, на підставі акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю № 017467 від 14 квітня 2024 року, відносно нього винесено постанову № ПС 002897 від 20 травня 2024 року, згідно якої, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51000,00 грн.

Вказував, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення зафіксовано, що 14 квітня 2024 року на транспортному засобі «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 13 квітня 2024 року.

14 квітня 2024 року о 10 год. 30 хв. на а/д М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 12+125 м. по вул. Ангарській, буд. 4 в смт Авангард Одеського (колишня територія Овідіопольського району) району водій ОСОБА_2 не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-57 КУпАП.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2024 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП та накладено на нього штраф 850 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, оскільки він у правовідносинах з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 13 квітня 2024 року участі не брав, оскільки передав право керування ОСОБА_2 на законних підставах, а саме на підставі договору оренди транспортного засобу від 01.04.2024 року та акту приймання-передачі автомобіля від 01.04.2024 року, при тому залишаючись власником транспортного засобу та не знаходився у зоні габаритно-вагового контролю. Зазначив, що у зв`язку з наведеним, уповноважені особи відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області безпідставно застосували вимоги ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, що має наслідком безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також вказував, що справа про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянуто без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, оскільки повідомлення про розгляд справи він не отримував, як і постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки дізнався про це випадково від невідомих осіб під час телефонної розмови.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд скасувати винесену відносно нього постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області № ПС 002897 від 20 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення.

02.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому в задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідач належним чином повідомляв позивача про розгляд його справи і таке поштове відправлення було отримано особисто позивачем03.05.2024 року, про що свідчить відмітка поштового відділення. Постанова від 20.05.2024 року також направлялася позивачу засобами поштового зв`язку, але повернулася назад по закінченню строків зберігання. Вважає, що позивач вводить суд в оману, оскільки договір оренди автомобіля та причепа від 01.04.2024 року укладено фіктивно, з метою уникнення власником автомобіля адміністративної відповідальності, вказує на неточності у цьому договорі та те, що орендар не зареєстрований як належний користувач в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а тому саме позивач є і власником і перевізником у даній ситуації, як і вказано у товарно-транспортній накладній від 13.04.2024 року.

Представник позивача адвокат Пошали К.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснила, що відеофіксація розгляду справи не здійснювалась в автоматичному режимі, що свідчить про відсутність належного та допустимого доказу розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно постанови № ПС 002897 від 20 травня 2024 року та підтверджує доводи позивача про порушення відповідачем приписів ст. 2 КАС України, а надані відповідачем відеофайли з портативних засобів відео фіксації рейдової перевірки транспортного засобу ОСОБА_2 не відповідають чинному законодавству, оскільки на них відсутнє інформування особи, відносно якої проводиться фото та відео фіксація, з боку посадової особи Укртрансбезпеки, яка і застосовує портативний відео реєстратор. Також наголосила на неналежному інформуванні відповідачем позивача щодо розгляду відносно справи про адміністративне правопорушення та надсилання йому оскаржуваної постанови.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті, ОСОБА_3 , діюча на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомила, що 14 квітня 2023 року о 10 год 30 хв посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 12+125 м. по вул. Ангарській, буд. 4 в смт Авангард Одеського (колишня територія Овідіопольського району) району зупинено транспортний засіб «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та шляхом візуального огляду зупиненого транспортного засобу виявлено ознаки порушення вагових нормативів транспортного засобу, у зв`язку з чим, водію запропоновано прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12 км.+125 м., однак водій відмовився.

Зазначила, що відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за №1286/36908 (зі змінами) (далі - Інструкція) справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказувала, що на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення-запрошення про розгляд справи (від 16 квітня 2024 року), та відповідно до відомостей онлайн-трекінгу Укрпошти 920) було отримано позивачем у поштовому відділенні 03.05.2024 року.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначила, що Інструкція не зобов`язує встановлювати факт отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлення-запрошення про розгляд адміністративної справи.

Стверджувала, що при прийнятті оскаржуваного рішення було досліджено всі необхідні дані. Так, матеріали справи містять акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, фотокопію товарно-транспортної накладної, посвідчення водія та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, фото транспортного засобу.

Також, наказом Міністерства інфраструктури України №590 від 09 серпня 2022 року затверджений Порядок застосування засобів фото- і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки транспорті (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2022 року за №1053/38389).

Згідно п. 5 розділу ІІ Порядку №590, портативний відеореєстратор вмикається посадовою особою Укртрансбезпеки та повинен перебувати в режимі відеозйомки з аудіо супроводженням під час здійснення відповідних заходів, визначених пунктом 3 розділу І цього Порядку, крім випадків, пов`язаних з виникненням у посадової особи Укртрансбезпеки приватного становища (відвідування вбиральні, кімнати відпочинку, перерви для приймання їжі тощо). Посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати портативний відеореєстратор під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі): зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами. Фіксація порушення здійснювалась на портативний відеореєстратор, запис якого було надано до відзиву на позовну заяву.

За таких обставин, відповідач вважає, що постанова постанову № ПС002897 від 20 травня 2024 року, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП є законною та обґрунтованою, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши подані докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтв про державну реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с. 47-48).

14 квітня 2024 року уповноваженою особою відповідача відповідачем складено акт № 017467 про відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду габаритно-вагового контролю (а.с. 45).

14 квітня 2024 уповноваженою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002989, відповідно до якого 14 квітня 2024 року о 10год.30хв. громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 , на а/д М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» км. 12+125 м. по вул. Ангарській, буд. 4 в смт Авангард Одеського (колишня територія Овідіопольського району) району не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-57 КУпАП. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2024 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП та накладено на нього штраф 850 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн (а.с. 14).

20 травня 2024 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Романенком В.В. була винесена постанова № ПС002897 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. (а.с. 13).

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14 квітня 2024 року водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 , відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11 лютого 2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 08 жовтня 2018 року №1145 встановлено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

У разі невнесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, то особою, відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення, є особа, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівник юридичної особи.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 3 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів контролю автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135);

2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).

Пунктом 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 21 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 року № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 року № 1567 встановлено, що за наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи доводи, викладені позивачем, в обґрунтування заявлених вимог, суд відзначає, що позивач є власником транспортного засобу «Volvo» FH 440 д/н НОМЕР_1 з причепом «Trailer» д/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтв НОМЕР_7 та НОМЕР_6, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, за яким зареєстровано транспортний засіб.

Аналізуючи твердження представника позивача щодо не направлення позивачу відповідачем повідомлення про розгляд справи та самої оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності спростовується матеріалами справи.

На адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення-запрошення про розгляд справи (від 16 квітня 2024 року), та відповідно до відомостей онлайн-трекінгу Укрпошти 920) було отримано позивачем у поштовому відділенні 03.05.2024 року (а.с. 42-44).

На адресу ОСОБА_1 направлено оскаржувану постанову, але поштове відправлення повернулося у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 39-41).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися «за закінченням терміну зберігання». Суд зазначає у постанові від 25.04.2018, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій».

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій». Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17.

Зазначене свідчить про те, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, від 20 травня 2024 року № ПС002897.

Інші доводи позову жодним чином не спростовують висновку суду про законність оскаржуваної постанови та правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача позивачу не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 19.09.2024 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО