Справа № 520/2674/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року № 520/2674/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Логачової К.А,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Савченка К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року, та одноразової грошової допомоги на суму - 1 244 387,1 грн.;

- зобов`язати керівництво НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманого грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року, та одноразової грошової допомоги на суму - 1 244 387,1 грн.; додаткову винагороду згідно ПКМ (Постанови Кабінету Міністрів) №168 від 28.02.2022 року у сумі 30 000 грн.; додаткову винагороду згідно ПКМ (Постанови Кабінету Міністрів) №168 від 28.02.2022 року у сумі 974 387,1 грн.; заборгованість одноразової грошової допомоги у сумі 240 000 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, подати в установлений судом строк, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року, та одноразової грошової допомоги на суму - 1 244 387,1 грн.

Відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач прибув, позовну заяву підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за номером № 726-ОС від 13.12.2023 року позивача виключено з особового складу.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року та одноразової грошової допомоги на суму - 1 244 387,1 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на суму - 240 000 грн. та зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманого грошового утримання одноразової грошової допомоги на суму - 240 000 грн., заборгованість одноразової грошової допомоги у сумі 240 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення за 16 повних календарних років в розмірі 208824,00 грн. (26103,00х50%х16), що підтверджується кінцевим розрахунку при звільненні №67 від 14.12.2023.

При цьому, місячне грошового забезпечення позивача склало 26103,00 грн.

Проте, позивач вважає, що одноразову грошову допомогу при звільненні відповідач мав розрахувати з грошового забезпечення - 56 103,00 грн.

Тобто, позивач фактично вважає, що до грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, мала бути включена додаткова винагорода у сумі 30000,00 грн. передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Так, виплата вказаної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З огляду на зміст пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168 запроваджена додаткова винагорода, носить тимчасовий характер, оскільки запроваджена на період дії воєнного стану.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року та зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманого грошового утримання за два останні роки служби, починаючи з 24 лютого 2022 року до 13 грудня 2023 року та додаткову винагороду згідно ПКМ (Постанови Кабінету Міністрів) №168 від 28.02.2022 року у сумі 30 000 грн., додаткову винагороду згідно ПКМ (Постанови Кабінету Міністрів) №168 від 28.02.2022 року у сумі 974 387,1 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі по тексту Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до п.1-1 Постанови №168 (в редакції на час звільнення позивача зі служби) встановлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Судом з розрахункових листів встановлено, що позивачу за спірний період виплачено додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у тому числі у збільшеному розмірі.

Отже, позивачу виплачено додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено випадків не оформленої безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

За таких обставин, у відповідача відсутні правові підстави для виплати позивачу спірної частини додаткової винагороди у розмірі 974 387,10 грн.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 18.09.2024 року