Справа № 752/9771/24
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9771/24
Провадження № 2-а/752/190/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщені суду в місті Києві за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання противною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 , через адвоката Сафронова Ю.І. (ордер а.с.33), звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АА 00018550 від 09 квітня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що у квітні 2024 року отримав засобом поштового зв`язку постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00018550 від 09 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно нього та яке мало місце 01 квітня 2024 року о 16:07 год. за адресою: Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область. Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач допустив рух транспортним засобом МАN ТGХ 18.440, державний номерний знак (далі - д.н.з) НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, чим порушив ч.2 ст.132- КУпАП.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки не було встановлено відповідачем обставин, які відповідно до вимог законодавства мають бути встановлені та які впливають на кваліфікацію правопорушення, відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, оскільки зафіксовані в автоматичному режимі вагові параметри транспортного засобу (далі - ТЗ), його габарити, а також ідентифікація за державним номерним знаком не є доведеними. Так, згідно свідоцтва транспортний засіб є тягачем і може перевозити вантажі лише в з`єднанні з напівпричепом, державний номерний знак, марки та модель якого не були зафіксовані. Окрім того, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови повинен був застосувати похибку 2 відсотки, відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30. Також відповідач помилково дійшов висновку, що на спірне перевезення вантажу не розповсюджувались нормативні вагові параметри, які застосовуються до контейнеровозів, оскільки згідно свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ напівпричеп марки CODER, д.н.з. НОМЕР_2 , є напівпричепом-контейнеровозом. Також повідомляє, що транспортний засіб зареєстрований за іншою особою - ОСОБА_2 , а тому відповідач не мав повноважень на притягнення до відповідальності позивача.

Позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки постанову отримав 15 квітня 2024 року, в цей же день звернувся до відповідача зі скаргою у порядку адміністративного скарження постанови. Відповідь відповідача про залишення скарги без розгляду була отримана 22 квітня 2024 року, в зв`язку з чим було попущено строк звернення до суду, позовну заяву просить задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с.42,43).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 52, 53).

14 червня 2024 року представником відповідача - Субота О.В. (довіреність, а.с.56-115) через систему «Електронний суд» подано відзив на вказаний адміністративний позов, в якому з посиланням на законність та обґрунтованість винесеної стороною відповідача постанови, зазначається про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вказується, що всупереч доводам позивача, оскаржувана ним постанова містить усю необхідну інформацію, передбачену нормами КУпАП, Інструкцією № 512, пунктом 17 Порядку № 1174, відповідно до якого у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

У відзиві зазначено, що перевищення загальної маси транспортного засобу за оскаржуваною постановою відбулось на 6,313 % (2,525 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., внаслідок чого було зафіксовано перевищення нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України. Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом. Вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальност

Звертається увага також на те, що інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, не лише міститься в постанові, але й підтверджуються інформаційними файлами та даними фотофіксації (а.с.56-115).

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На момент розгляду справи по суті клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки постанову отримав 15 квітня 2024 року, в цей же день звернувся до відповідача зі скаргою, в зв`язку з чим було пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд, перевіряючи обґрунтованість вимог щодо поновлення строку на оскарження постанов у даній справі, приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідно рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За матеріалами справи, відповідно до копії конверта, трекінгу поштового відправлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач ОСОБА_1 15 квітня 2024 року отримав від відповідача копію постанови серії АА № 00018550 від 09 квітня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с. 47-49, 86). Того ж дня, ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою щодо вказаної постанови, яка була зареєстрована відповідачем 16 квітня 2024 року. Листом від 17 квітня 2024 року № 5191/3.7/15-24 Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто скаргу позивача та надано відповідь про залишення оскаржуваної постанови без змін (а.с. 26-32). Відповідно до конверта із даним позовом позивач звернувся до суду 24 квітня 2024 року. За таких обставин, суд вбачає поважні і об`єктивні причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та вважає можливим поновити позивачу строк звернення з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання противною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, скасування постанови, закриття провадження.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, 09 квітня 2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. складено постанову серії АА № 00018550 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно позивача ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. (а.с.15).

Зі змісту даної постанови вбачається, що 01 квітня 2024 року о 16:07 год., за адресою: Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортних засіб МАN ТGА 18-440, д.н.з НОМЕР_1 . Відповідальна особа - ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,313% (2.525 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: WІМ 78, WAGA-WIM35, зав.№ 16, свідоцтво про повірку № 04/4783;168;169, строк дії якого до 16 лютого 2025 року. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри ТЗ: загальна маса - 42 525 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3620 мм; 2-3: 6000 мм; 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7600 кг, 2 - 12150 кг; 3- 9450 кг, 4 - 9200 кг, 5 - 8850 кг, загальна маса - 47250 кг, висота - 3.852м, ширина - 2.598, довжина - 15.905.

Відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт міститься на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://wim.dsbt.gov.Ua/r/a/АА0001850, про що є посилання у зазначеній постанові. Ідентифікатор доступу: хzFsilv34NuTR.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації - 30 вересня 2023 року (дата першої реєстрації - 24 квітня 2021 року), ТЗ марки МАN ТGХ 18.440, д.н.з НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. У свідоцтві вказано прізвище ОСОБА_2 , у графі «власність» - не є власником (а.с.18,19).

Також як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , дата реєстрації - 30 вересня 2023 року (дата першої реєстрації - 20 квітня 2018 року) ТЗ марки СОDЕR, модель S3384D, д.н.з НОМЕР_2 , є спеціалізованим напівпричіпом Н/ПР- контейнеровоз, перев.конт.типу 1А, ГОСТ 18477-79, обладнаний системою для забезпечення можливості самостійного його розвантаження. У свідоцтві вказано прізвище ОСОБА_2 , у графі «власність» - не є власником (а.с.16,17).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.251251

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III, закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

У відповідності до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно норм ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У силу приписів ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

За приписами частини 1 статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не враховано перевезення товару з допомогою контейнеровозу CODER модель S 3384D, д.н.з. НОМЕР_2 .

В якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові серії АА № 00018550 від 09 квітня 2024 року зазначено: MAN TGА 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є спеціалізованим ваговим сідловим тягачем.

Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваної постанови, а також були додані разом з відзивом відповідачем, 01 квітня 2024 року о 16:07 год. за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., автоматичним пунктом фіксації зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN TGА 18.440, д.н.з НОМЕР_1 .

При цьому, оскаржувана постанова не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача MAN TGА 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 .

До позовної заяви позивачем додано Товарно-транспортну накладну № 3 від 01 квітня 2024 року, відповідно до якої, товар перевозився транспортним засобом MAN TGА 18.440, д.н.з НОМЕР_1 , та напівпричепом CODER S 3384D, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 (далі - Інструкція № 512), встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Згідно з абзацом 5 п. 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» (далі - Порядок №1174) метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку.

З огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Аналогічний висновок викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі №761/8681/23 та від 01 листопада 2023 року у справі № 752/29149/21.

Тож вказане свідчить про безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови факту проїзду транспортного засобу MAN TGА 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом-контейнеровозом CODER S 3384D, д.н.з. НОМЕР_2 .

З даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером. Останнє також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу та ТТН.

Суд звертає увагу на те, що у відзиві на позов та результатів зважування транспортного засобу в русі вбачається, що результати зважування вираховувалися виходячи з того, що клас транспортного засобу - вантажний автомобіль і допустима загальна вага перевезення - 40 000 кг, при цьому навантаження на подвійну вісь - 16000 кг.

Разом з тим, відповідачем враховано тип транспортного засобу MAN TGА 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , однак не враховано спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз CODER S3384D, д.н.з. НОМЕР_2 , який був приєднаний до зазначеного вище транспортного засобу, отже, згідно п. 22.5 ПДР, загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 44000 кг, при цьому, навантаження на подвійну вісь - 18000 кг, з огляду на що, колегія суддів вважає, що розрахунки щодо перевищення нормативних параметрів, є помилковими внаслідок використання невірних вихідних даних.

Відтак, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів, допустима загальна маса яких становить 44 т, а навантаження на здвоєні осі - 18 т, що виключає можливість притягнення позивача оскаржуваної постановою за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якою передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно, при цьому, що зафіксовані перевищення при величині розрахунку 44 т (результат 42 525 кг), не досягають межі 5%.

Сторона відповідача заперечує проти того, що перевезення здійснювалося за допомогою контейнера, проте відповідно до п. 16 ст. 4 Митного кодексу України, контейнером є транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), яке: являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

Отже, з досліджених матеріалів вбачається проїзд транспортного засобу саме з напівпричепом, завантаженим контейнером.

Недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації, як причепа-контейнеровоза у розумінні Наказу № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог щодо маркування контейнерів не є предметом даного спору.

Щодо доводів позивача стосовно того, що оскільки він не є власником транспортного засобу марки МАN ТGХ 18.440, д.н.з НОМЕР_1 , тому відповідач не мав повноважень на притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід вказати наступне.

Так, абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Своєю чергою згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. За правилами статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

При цьому документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водночас перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 Закону № 2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, слід дійти висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 01 червня 2023 року та від 06 липня 2023 року у справах № 640/39442/21 та № 560/514/22 відповідно.

Така позиція узгоджується також із висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висловленими у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/7554/19, в якій встановлено, що перевізником у спірних правовідносинах є товариство, яким отримано транспортний засіб на підставі укладеного договору суборенди, та яким вчинено порушення, що полягає у перевищенні транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, яке встановлено внаслідок проведення Укртрансбезпекою габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля.

Водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна (ст. 49 Закону № 2344-II).

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня 1997 року, визначено, що товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Матеріалами справи підтверджується, що перевезення вантажу вказаним транспортним засобом під час проведення габаритно-вагового контролю здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної від № 3 01 квітня 2024 року, згідно якої автомобільним перевізником зазначено саме ФОП ОСОБА_1 (а.с. 97).

Варто зауважити, що в силу статті 48 Закону № 2344-III водій був зобов`язаний пред`явити уповноваженим особам Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну, адже такий документ прямо передбачений у вказаній правовій нормі.

Відповідно до статті 800 Цивільного кодексу України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Отже, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, саме ФОП ОСОБА_1 , є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ в межах спірних правовідносин, а не ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи суд виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 17 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за вкладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови винесеної старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. серії АА № 00018550 від 09 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 10 - 12, 19, 20, 71, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 242 - 245, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 14 - 3, 132 - 1, 229, 251, 256, 258, 279, 279-7, 280, 283 - 285 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00018550 від 09 квітня 2024 року, та поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання противною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову від 09 квітня 2024 року серії АА № 00018550, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. визнати протиправною та скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 09 квітня 2024 року серії АА № 00018550.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя А.В. Слободянюк