Справа № 320/16841/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Парненко В.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Справа № 320/16841/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів

про визнати протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Відповідач) в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження №55дп-23 від 22 березня 2023 р., в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог Позивачка зазначила, що висновок Відповідача про наявність в її діях складу дисциплінарного проступку і підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим, таким який посягає на процесуальну незалежність в межах кримінального провадження.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що обставини справи №727/5346/17 та особа обвинуваченого ОСОБА_2 давали їй підстави звернутися до суду з клопотанням для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. При цьому Позивачка зазначає, що вона переслідувала легітимну мету: забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому Позивачка відзначила. Що саме суд вирішує питання про обрання чи зміну того чи іншого запобіжного заходу.

Також ОСОБА_1 стверджувала, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки відсутня вина за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Позивачкою, при складанні й підтриманні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_2 , повідомлено частково неправдиві відомості суду, що призвело до порушення вимог пункту 3 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII, статей 2, 7, 8, 36, 37, 177, 178, 331 КПК України, пунктів 11, 21 Порядку № 309, чим вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII - неналежне виконання службових обов`язків.

При цьому, суд зазначив, що рішенням суду встановлено, що застосування застави чи будь якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_2 немає, а тому особі не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі.

Крім того, суд відзначив, що здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою статті 37 КПК України.

Суд першої інстанції також зазначив, що під час розгляду питання про притягнення Позивачки до дисциплінарної відповідальності, Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

3. Не погодившись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу, у якій просить таке рішення скасувати та ухвалити постанову про задоволення її позовних вимог, зазначаючи доводи, які вже були викладені нею у позовній заяві у цій справі.

Разом з тим, Апелянтка зазначила, що суд першої інстанції поверхнево дослідив обставин справи та не надав належної оцінки її доводам, оскільки сам по собі факт скасування рішення суду не є безумовною підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що, здійснюючи функцію державного обвинувача по справі №727/5346/17, переслідувала легітимну мету: забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого із врахуванням обставин справи і його особи (вчинення кримінального правопорушення яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, неодноразово не з`являвся за викликом суду, проживає в іншій області на значній відстані від місцезнаходження Садгірського районного суду м. Чернівців, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, відносно нього виносились ухвали про привід та розшук).

Разом з тим, Апелянтка наполягає на тому, що звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, а не його обрання має суто формально-процесуальний характер, адже не спростовує той факт, що обставини справи та особа обвинуваченого ОСОБА_2 давали їй підстави клопотати перед судом про обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Також ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки листу Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.08.2023.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 та від 31.07.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що вирішення питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності належить до виключної компетенції дисциплінарних органів, що здійснюють дисциплінарне провадження.

При цьому Відповідач зазначив, що вимоги Закону №1697-VII ним дотримані належним чином, процедура здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення не порушені та надано правову оцінку вчиненому Позивачкою проступку.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з травня 2008 року на різних посадах, а з 15 березня 2021 року обіймає посаду прокурора Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області.

До Комісії 07.11.2022 надійшла дисциплінарна скарга адвоката Терехова М.С. про вчинення дисциплінарного проступку прокурором Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Того самого дня вказану скаргу розподілено за членом Комісії ОСОБА_4 , яким 18.11.2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-665дс-213дп-22.

22.02.2023 за результатами перевірки ОСОБА_4 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який передано на розгляд Комісії.

Як вбачається з вказаного вище висновку, прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 забезпечувалось підтримання публічного обвинувачення в Садгірському районному суді міста Чернівці у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0002289 (справа № 727/5346/17) за обвинуваченням ОСОБА_2 та інших осіб у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Так, постановою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 11 січня 2022 року у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурорів, до її складу, серед інших, включено прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останнього визначено старшим групи прокурорів.

Водночас постанова про визначення складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, якою до неї включено прокурора ОСОБА_1 , керівництво прокуратури області не приймалось. Натомість через неточність та помилкове зазначення в документі іншого номеру й дати реєстрації до вказаного провадження долучено постанову від 10 грудня 2021 року, винесену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000278 від 26 квітня 2017 року, якою визначено групу прокурорів у складі прокурорів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 й останнього визначено старшим групи прокурорів.

Поряд з цим, прокурор ОСОБА_1, не переконавшись, що її включено до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002289, на виконання доручення керівництва галузевого відділу Чернівецької обласної прокуратури, належним чином не вивчивши матеріали зазначеного кримінального провадження, підготувала та 16 грудня 2021 року подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 . Так, у описово-мотивувальній частині клопотання ОСОБА_1 зазначила, серед іншого, що ухвалою суду від 20 грудня 2016 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 000 грн та в подальшому його звільнено з під варти на підставі внесення застави й покладено на нього низку обов`язків, а також вказала, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Крім того, прокурор зазначила, зокрема, що обвинуваченим не дотримуються умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу. З урахуванням викладеного, в прохальній частині зазначеного процесуального документа ОСОБА_1 просить суд розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 із застави на тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_1 16 грудня 2021 року підтримала особисто своє клопотання у суді. За результатами його розгляду ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2021 року у справі № 727/5346/17 ОСОБА_2 змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 14 лютого 2022 року, без визначення розміру застави.

Водночас попри надану прокурором ОСОБА_1 суду інформацію, запобіжний захід у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0002289 до обвинуваченого ОСОБА_2 раніше не застосовувався. Так, згідно з інформацією начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 17 лютого 2022 року кошти, внесені як застава за ОСОБА_2 у період часу з 20 грудня 2016 року до 16 грудня 2021 року, на депозитний рахунок територіального управління не надходили. Фактично ОСОБА_2 звільнено з під варти після завершення обраного судом строку тримання 08 серпня 2017 року без вирішення у встановленому законом порядку питання щодо застосування іншого запобіжного заходу. Будь-який запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 надалі не застосовувався, про що мала бути обізнана прокурор ОСОБА_9 , складаючи, подаючи до суду й підтримуючи в суді відповідне клопотання.

Далі, прокурором ОСОБА_3 03 лютого 2022 року без вивчення та з`ясування усіх належних обставин кримінального провадження щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 на 60 днів. Прокурор ОСОБА_3 підтримав особисто своє клопотання у суді, за результатами розгляду якого ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 03 лютого 2022 року у справі № 727/5346/17 задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 04 квітня 2022 року.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями захисник обвинуваченого оскаржив їх до апеляційного суду. Так, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року задоволено апеляційну скаргу адвоката Терехова М.С., скасовано ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2021 року, також ухвалено рішення, яким запобіжний захід ОСОБА_2 скасовано як незаконне. Апеляційним судом вказано на безпідставність клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_2 , оскільки до останнього запобіжний захід у вигляді застави не застосовувався. Поряд з цим, прокурор ОСОБА_3 , який особисто брав участь у зазначеному засіданні апеляційного суду, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважав оскаржувану ухвалу суду законною й обґрунтованою.

Окрім того, за результатами розгляду іншої апеляційної скарги адвоката Тетехова М.С. на ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 03 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_2 Івано-Франківським апеляційним судом 28 лютого 2022 року ухвалено рішення, яким вищевказану ухвалу суду також скасовано та постановлено нове рішення - звільнити ОСОБА_2 з-під варти в порядку частини п`ятої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, апеляційним судом зазначено, що даних про застосування застави чи будь якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_2 немає, а також що особі не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі. Суд визнав, що «питання про тримання під вартою ОСОБА_2 вирішено не згідно з законом, оскільки клопотання прокурора і ухвала суду в цій частині не відповідають фактам справи та нормам закону».

Таким чином, в передбаченому КПК України порядку дії та рішення прокурорів, які формували та підтримували в судах правову позицію щодо застосування (зміни, продовження) до ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано судом такими, що не відповідають закону.

За наслідками розгляду висновку, з огляду на сплив річного строку для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність, Комісією 22.03.2023 року ухвалено рішення № 55дп-23 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурорів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивачка, вважаючи, що спірне рішення Відповідача в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності - протиправним, звернулася до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893), Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим наказом МВС України від 15.11.2017 № 930 (далі - Порядок № 930).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 1697-VII прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 8 Кримінально-процесуального кодексу України (далі-КПК України) кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зазначені максими поширюються на всіх учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені частиною другою статті 36 КПК України.

Відповідно до статті 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді. Зокрема, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 43 Закону №1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.

Згідно статті 44 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження щодо прокурорів здійснюється відповідним органом.

Статтею 46 Закону №1697-VII передбачено порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Відповідно до частини четвертої цієї статті після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.

Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (частина 6 статті 46 Закону №1697-VII).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць. (частина дев`ята статті 46 Закону №1697-VII).

Відповідно до частини 11 статті 46 Закону №1697-VII висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Частинами 1, 3 та 4 статті 48 Закону №1697-VII установлено, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Згідно частини 1 статті 49 Закону №1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах прокуратури, неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.

11. Разом з тим, за кожним фактом неналежного виконання прокурором покладених на нього обов`язків має бути проведено службове розслідування, за результатами якого складається відповідний висновок. У такому висновку повинні бути чітко встановлені всі обставини дисциплінарного проступку, вина особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують такий проступок, наслідки, до яких він призвів.

Тобто, притягненню особи до дисциплінарної відповідальності повинно передувати повне, всебічне та об`єктивне з`ясування всіх обставин та перевірка їх доказами.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для висновку про наявність у діях Апелянтки складу дисциплінарного проступку стало те, що при складанні й підтриманні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомлено суду частково неправдиві відомості, що призвело до порушення вимог пункту 3 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII, статей 2, 7, 8, 36, 37, 177, 178, 331 КПК України, пунктів 11, 21 Порядку № 309.

13. У контексті зазначеного вище, колегія суддів відзначає, що згідно з нормами кримінально-процесуального законодавства, прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді. Здійснення прокурором таких повноважень належним чином можливе лише у разі його обізнаності з матеріалами кримінального провадження.

14. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, клопотання ОСОБА_1 , містить частково неправдиві відомості щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави та недотримання обвинуваченим умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу. З урахуванням викладеного, в прохальній частині зазначеного процесуального документа ОСОБА_1 просила суд розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 із застави на тримання під вартою.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави взагалі не застосовувався.

15. Таким чином, клопотання прокурора, який здійснював функцію державного обвинувачення, не відповідає фактам справи та нормам закону.

16. Вказане дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що прокурор ОСОБА_1 належним чином не вивчила матеріали кримінального провадження, що в наступному призвело до повідомлення суду частково неправдивих відомостей та вирішення питання про тримання обвинуваченого під вартою з порушенням вимог закону.

17. З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання Апелянткою службових обов`язків.

18. Доводи ОСОБА_1 про те, що вона переслідувала легітимну мету: забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим, а також про «формально-процесуальний» характер поданого нею клопотання колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони, з урахуванням вищезазначеного, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

17. Разом з тим, як правильно зазначено судом, особі, зокрема обвинуваченому ОСОБА_2 , не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі.

18. Твердження Апелянтки про те, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки листу Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.08.2023 колегія суддів приймає до уваги, однак зазначає, що вказаний лист не може мати вирішального значення для правильності розгляду справи з урахуванням того, що повноваження прокурора підтримувати державне обвинувачення в суді та подавати клопотання про застосування (обрання чи зміну) запобіжного заходу є нормативно закріпленими.

19. Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

20. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

21. Отже, судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

22. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

23. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року - без змін.

24. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 18 вересня 2024 року

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк