Справа № 320/7639/23
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року № 320/7639/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ДПС, ГУ ДПС, податковий орган, контролюючий орган).

Просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-261248У від 11.05.2019, якою визначено суму боргу позивачу зі сплати єдиного внеску у розмірі 16 880, 57 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2023 (суддя Шевченко А.В.) судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду 01.04.2023 проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи, внаслідок чого матеріали справи передані для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою від 08.04.2024 справу прийнято до провадження суддею Скрипкою І.М., вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач сформував оскаржувану вимогу за відсутності правових підстав та з порушенням процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки). Також вказав, що вимога сформована автоматично і підставою для формування недоїмки були відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску, відображені в облікових даних платника; а у податкового органу відсутні документи, що підтверджують суми виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок, крім того звертав увагу на непроведення перевірки.

Відповідач у письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 перебував на обліку з 26.05.2005 у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, у період з 01.01.2012 по 31.03.2014 і з 01.04.2015 по 03.01.2019 на загальній системі оподаткування, у період з 01.04.2014 по 31.03.2015 на спрощеній; при цьому, за такі періоди за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску. Також наголошували, що у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця (борг) недоїмку з єдиного внеску, протягом 10 днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка, надсилається вимога про її сплату. Така вимога формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 був фізичною особою-підприємцем, зареєстрований 26.05.2005; основним видом його економічної діяльності була 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту. 03.01.2019 проведено державну реєстрацію припинення фізичної особи-підприємця.

Як видно зі зворотнього боку інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період 2014-2024 роки, за кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковуються щоквартальні нарахування за 3-й квартал 2014 року 1-й квартал 2015 року (спрощена система) та нарахування єдиного внеску в автоматичному режимі за січень-грудень 2017 року та щоквартальні нарахування за 1-й квартал 2018 року 4-й квартал 2018 року (загальна система) в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць, на загальну суму 22080,57 грн.:

Спрощена система:

- 20.10.2014 за 3-й квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн.;

- 20.01.2015 за 4-й квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн.;

- 20.04.2014 за 1-й квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн.

Загальна система:

- 09.02.2018 за 2017 рік у сумі 8448 грн.;

- 19.04.2018 за 1-й квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.;

- 19.07.2018 за 2-й квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.;

- 19.10.2018 за 3-й квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.;

- 21.01.2019 за 4-й квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.

За наведений період сплата єдиного внеску за кодом платежу 71040000 позивачем становить 5200 грн.

Як пояснив представник податкового органу, саме через такі обставини станом на 15.04.2024 у картці позивача обліковується недоїмка у сумі 16880,57 грн.

Також представник відповідача надав письмові пояснення про те, що у зв`язку із заборгованістю з єдиного соціального внеску в ІКП позивача станом на 31.04.2019 у сумі 18276,72 грн., засобами інформаційно-комунікаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-261248-17 і направлено на податкову адресу платника.

На підтвердження цього суду наданий примірник рекомендованого поштового відправлення, з якого вбачається факт направлення на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) відповідного відправлення, а також складено довідку про повернення за закінченням встановленого строку зберігання.

Також, у зв`язку із здійсненням часткових сплат єдиного внеску заборгованість позивача склала суму 16880,57 грн., тому вимога про сплату боргу у сумі наявної заборгованості була направлена ГУ ДПС у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження до Шевченківського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового стягнення заборгованості.

У позовній заяві ОСОБА_1 не пояснив обставин виникнення заборгованості, як і не надав доказів спростування наявності такої заборгованості або ж її сплати.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

За визначенням у підпункті 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За вимогами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (пункт 36.5 статті 36 ПК України).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон №2464).

За визначенням у пункті 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У частині першій статті 4 Закону №2464-VI з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які перебувають як на загальній системі оподаткування, так і на спрощеній.

За правилами частини першої статті 7 Закону №2464-VI Єдиний внесок нараховується, зокрема: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

За нормами частини восьмої статті 9 Закону України №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (пункт 1 частини другої статті 7 Закону №2464-VI ).

У відповідності до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (Інструкція № 449).

Згідно із пунктом 1, 2 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

У пункті 3 розділу VI Інструкції № 449 закріплено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

За правилами пункту 3 Розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Також 10.06.2016 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 за № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Наказ № 422).

За змістом цього Наказу оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Наказ № 422 визначає порядок: ведення інтегрованої картки платника (далі - ІКП) та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.

За результатом з`ясованих у справі обставин і аналізу наведених норм права, суд приходить до наступних висновків.

Так сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. При цьому, граничний термін сплати для фізичних осіб-підприємців, як на загальній, так і на спрощеній системі оподаткування, - до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

При цьому, законодавець передбачив альтернативно такі підстави формування вимоги про сплату боргу (недоїмки): акти документальних перевірок, звіти платника про нарахування єдиного внеску, облікові дані з інформаційно-комунікаційних систем ДПС.

Суд зазначає, що підставою в досліджуваному випадку для формування спірної вимоги стали дані інформаційної системи органу доходів та зборів про те, що позивач має недоїмку зі сплати єдиного внеску, що відповідає вимогам пункту 3 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Факт наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску підтверджується поданим примірником витягу з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 . Також податковим органом надані докази належного повідомлення позивача про винесену вимогу.

Крім того, факт наявності заборгованості не заперечується позивачем. Також останнім не подані докази погашення такої заборгованості.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про формування вимоги не на підставі актів перевірок, звітів про нарахування єдиного внеску, бухгалтерських документів, без наявності документів, що підтверджують суми виплат (доходу), а автоматично, суд відхиляє, оскільки у випадку, який розглядається, підставою для винесення вимоги слугували відомості з інформаційної системи органу доходів та зборів про те, що позивач має недоїмку зі сплати єдиного внеску, що є самостійною підставою для винесення відповідної вимоги.

Отже, так як наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску не спростована позивачем, у той же час податковим органом надано докази наявності боргу з єдиного внеску, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована відповідачем правомірно.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням викладеного, суд резюмує відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.