Справа № 200/4432/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року Справа№200/4432/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, Київська область, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд,16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Адміністрація Державної прикордонної служби України (01601, Київська область, м. Київ, вул. Володимирська, 26, ) про визнання протиправним та незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Адміністрація Державної прикордонної служби України, в якому просила:

- визнати протиправним та незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію в разі втрати годувальника з моменту звернення до Пенсійного фонду, тобто з 28.02.2024;

- допустити негайне виконання рішення суду щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано висновки додаткового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2023 по справі № 237/2308/22.

Ухвалою суду від 16.07.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Адміністрацію Державної прикордонної служби України; прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від третьої особи на адресу суду будь-яких пояснень або клопотань не надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус члена сім`ї загиблого Захисника України відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 мав статус військовослужбовця та відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 ДПС України від 20.01.2024 №08/259, виданої ОСОБА_1 , загиблий (померлий) сержант (старший сержант (посмертно)) ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м.Маріуполі Донецької області.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.10.2022 у справі №237/2308/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язано органи державної реєстрації актів цивільного стану виключити з актового запису №190 від 16.03.2022 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини.

Зобов`язано органи державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості до актового запису №190 від 16.03.2022 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Зобов`язано органи державної реєстрації актів цивільного стану виключити з актового запису №190 від 16.03.2022 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про ОСОБА_3 , як народженої дитини.

Зобов`язано органи державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості до актового запису №190 від 16.03.2022 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши прізвище ім`я та по батькові народженої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2022 у справі №237/2308/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення відповідних змін до актового запису, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, доповнено резолютивну частину рішення наступними абзацами:

«Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 2021 року по 03 березня 2022 рік.

Визнати між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 наявність шлюбних відносин.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 виникнення відповідних прав та обов`язків подружжя, на підставі ст. 36 Сімейного Кодексу України.».

Судом встановлено, що Адміністрацією державної прикордонної служби України направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві подання про призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника загиблого ОСОБА_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 07.03.2024 відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 ..

Так, в рішенні зазначено, що ОСОБА_1 не надала свідоцтво про укладення шлюбу з померлим годувальником, тому призначити пенсію в разі втрати годувальника немає законних підстав.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзацу третього ст. 1 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Тобто, вказаний закон передбачає безумовну гарантію особам, які є членами сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти, отримати право на пенсію в разі втрати годувальника.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника встановлені ст. 29 Закону України № 2262-XII.

Так, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

В абзаці першому ст. 30 Закону України № 2262-XII зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Тобто, за загальним правилом право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника мають саме непрацездатні члени сімей відповідної категорії військовослужбовців, якщо вони перебували на їх утриманні.

Водночас згідно з абзацом другим ст. 30 Закону № 2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Тобто, перебування на утриманні годувальника не є обов`язковою умовою для вказаної вище категорії осіб. Орган Пенсійного фонду України зобов`язаний призначити пенсію вказаній категорії осіб. При цьому, для дружини або чоловіка військовослужбовця необхідною ознакою є факт загибелі чи втрата безвісти саме в період проходження служби або пізніше внаслідок визначеного тілесного ушкодження чи хвороби під час служби.

ОСОБА_2 мав статус військовослужбовця та відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 ДПС України від 20.01.2024 №08/259, виданої ОСОБА_1 , загиблий (померлий) сержант (старший сержант (посмертно)) ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м.Маріуполі Донецької області.

Додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2022 у справі №237/2308/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення відповідних змін до актового запису, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, доповнено резолютивну частину рішення наступними абзацами:

«Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 2021 року по 03 березня 2022 рік.

Визнати між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 наявність шлюбних відносин.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , проживала до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживав до 24 лютого 2022 року: АДРЕСА_3 виникнення відповідних прав та обов`язків подружжя, на підставі ст. 36 Сімейного Кодексу України.».

Встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_2 загинув у бою за Батьківщину в період фактичних сімейних відносин з позивачем - ОСОБА_1 . Факт проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу встановлено рішенням суду.

Також у ст. 30 Закону № 2262-XII вказано, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Щодо доводів відповідача щодо відсутності в пакеті документів позивача свідоцтва про шлюб, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок N 3-1), заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії.

Відповідно до п. 6. Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Перелік документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються вказаний у п. 10 Порядку № 3-1. Серед загальних: заява, копія свідоцтва про смерть годувальника, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Додатково передбачені й інші документи в залежності від категорії осіб, про яких йде мова в ст. 30 Закону № 2262-XII.

Зокрема, для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах "б", "в", "д" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

- копія свідоцтва про шлюб;

- довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

- копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті "д" статті 30 Закону.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), діду та бабусі, зазначеним у пунктах "б", "в", "г" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

- довідка МСЕК (за наявності групи інвалідності);

- копія свідоцтва про народження померлого годувальника або рішення суду про встановлення родинних стосунків;

- довідка уповноваженого органу з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні померлого годувальника (для призначення пенсії вітчиму або мачусі).

Отже, документи, які мають бути подані для отримання відповідного виду пенсії, повинні підтверджувати особисті відомості заявника, родинні відносини з померлим військовослужбовцем та причину його смерті. Серед них, наприклад, подається копія свідоцтва про одруження, рішення суду про встановлення родинних стосунків, рішення суду про перебування на утриманні тощо.

У цьому контексті суд враховує, що такий вид документа, як рішення суду про встановлення родинних стосунків стосується саме виду рішення про встановлення факту, який має юридичне значення.

У ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з поданням Адміністрації державної прикордонної служби України до пенсійного органу подано, зазначене вище, додаткове рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2022 у справі №237/2308/22.

Додаткове рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2022 у справі №237/2308/22 набрало законної сили 15.12.2023, відповідно до відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Проте, пенсійний орган, під час розгляду подання про призначення пенсії по втраті годувальника та доданих до нього документів, не прийняв до уваги додаткове рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.11.2022 у справі №237/2308/22, як документ про родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто, відсутність свідоцтва про шлюб обґрунтована відсутністю факту безпосередньої реєстрації шлюбу в органах РАЦС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, закон вважає сім`єю не лише шлюб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Водночас у ст. 74 СК України прирівнюються у правах на майно особи, які хоч і не мають зареєстрованого шлюбу, але тривалий час проживають та ведуть спільний побут, тобто мають фактичні шлюбні відносини. Так, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Крім того статтею 52 Конституції України та статтею 142 СК України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також мають рівні права та обов`язки щодо батьків незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім того, в ст. 30 Законі України № 2262-XII йдеться про право на пенсію в разі втрати годувальника саме для членів сім`ї. Сімейний кодекс України не містить нормативного їх визначення, але, як вже було зазначено вище у ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, членом сім`ї вважається не лише та особа, яка перебуває у шлюбі.

Оскільки питання отримання пенсії не стосується прав та обов`язків подружжя, а в Порядку № 3-1 та Закону № 2262-XII законодавець не вживає словосполучення "один із подружжя", слово "шлюб", системний аналіз вказаних ч. 3 ст. 3 та ч. 1 ст. 21 СК України дозволяє дійти висновку, що особа, яка має фактичні шлюбні відносини, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, вважається дружиною або чоловіком відповідно одне одного. Дискримінування таких осіб порівняно з особами, що перебувають у зареєстрованому шлюбі не відповідатиме принципу верховенства права. Докази того, що загиблий не вважався годувальником позивача, відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про безпідставність неврахування відповідачем рішення суду, яким підтверджено фактичні шлюбні відносини позивача з загиблим військовослужбовцем, що є поважною причиною відсутності свідоцтва про шлюб в пакеті документів для призначення пенсії. Позивач мала законне сподівання на призначення вказаного виду пенсії з огляду на ст. 30 Закону України № 2262-XII щодо права членів сім`ї військовослужбовця, який загинув, на отримання пенсії в разі втрати годувальника, яку відповідач безпідставно не врахував у спірних правовідносинах.

Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії на заявлених умовах, а тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника - є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує, що відмова відповідача у призначенні пенсії в разі втрати годувальника оформлена рішенням від 07.03.2024, яке є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується.

Відтак, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає можливим, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, задовольнити позовні вимоги: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію в разі втрати годувальника з моменту звернення до Пенсійного фонду, тобто з 28.02.2024.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Визначаючись щодо вимоги про звернення судового рішення до негайного виконання щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 373 КАС України).

Разом із тим перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначено статтею 371 КАС України.

Натомість суд враховує, що дана норма передбачає негайне виконання рішень суду про "стягнення" відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача призначити пенсію. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача відповідних виплат пенсій, суд може визначити конкретну суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

При цьому положення статті 371 КАС України не передбачають можливість звернення до негайного виконання судового рішення в частині обов`язку суб`єкта владних повноважень призначити особі пенсію чи іншу соціальну виплату.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення судового рішення до негайного виконання, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, Київська область, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд,16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Адміністрація Державної прикордонної служби України (01601, Київська область, м. Київ, вул. Володимирська, 26, ) про визнання протиправним та незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 07.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з моменту звернення до Пенсійного фонду, тобто з 28.02.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 1211,20 грн.

Повне судове рішення складено 17.09.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька