Справа № 128/2239/24
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2239/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Літневській А.Р.

без участі сторін,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Атаманенка Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи власні вимоги тим, що у відповідності до змісту постанови ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 року зазначалося, що 22.05.2024 року приблизно о 09:25 по дорозі М-21 186 км. 530 м., водій, керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 105 км./год., в зоні дії знаку 5.49 (с. Гуйва), чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на 20 км/год (швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TRUCAM 000632 П/В Motorola VB 400), чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Відтак, 22.05.2024 року 09:25, керуючи транспортним засобом «FORDFUSION», д. н. з. НОМЕР_1 , був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 по дорозі М-21 186 км. 530 м. Інспектор озвучив причину зупинки - перевищення швидкості, та попросив надати документи. Позивач вказує що коли він попросив надати докази, поліцейський показав з пристрою ТЗ TRUCAM 000632 те, що ніби то його ТЗ перевищив швидкість та рухався у населеному пункті зі швидкістю 105 км/год. Проте, зазначаю, що особисто сам позивач зі 100% впевненістю не зміг пересвідчитися у тому, що на пристрої був зафіксований саме його ТЗ, оскільки він рухався в крайній лівій полосі.

Додатково зазначає, що під час розгляду справи він заявив усне клопотання інспектору про необхідність забезпечення його професійною правовою допомогою адвоката, оскільки через брак юридичних знань та необхідність сторонньої юридичної допомоги, позивач не мав можливості належним чином здійснювати свій захист під час розгляду адміністративної справи інспектором. Проте, інспектор не зміг забезпечити позивачу надання кваліфікованої юридичної допомоги, не зміг забезпечити можливість прибуття на місце адвоката для належного захисту конституційних прав. З огляду на це, інспектором було порушено право позивача на кваліфіковану юридичну допомогу під час розгляду адміністративної справи, яке гарантоване ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Вагомою підставою для скасування постанови є той факт, що постанова серії ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 року була винесена під час дії в Житомирській області повітряної тривоги. Інспектор чудово усвідомлював, що в Житомирській області під час розгляду справи була оголошена повітряна тривога, також позивач особа, яка є стороною справи, декілька разів наголосив на тому, що в Житомирській області оголошена повітряна тривога та заявляв усне клопотання про перенесення розгляду справи на інший час та/або день. Проте інспектор, знаючи, що під час розгляду справи в Житомирській області була оголошена повітряна тривога, чудово усвідомлюючи, що продовжуючи розгляд справи та виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення інспектор поставив під небезпеку життя та здоров`я позивача як водія та пасажирів, проігнорував усне клопотання про перенесення розгляду справи та виніс постанову про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги. Зазначає, що дані дії інспектора поставили позивача та його пасажирів у становище, яке загрожувало життю та здоров`ю, оскільки під час повітряної тривоги громадяни задля власної безпеки повинні перебувати в укритті, проте через незаконні дії інспектора, позивач та його пасажири такої можливості не мали. Вважає дії поліцейського, який незважаючи на його клопотання про перенесення розгляду справи, з метою перейти в укриття, продовжив розгляд справи, є такими, що поставили його та пасажирів життя та здоров`я в небезпеку, чим значно перевищив свої службові повноваження.

За даних обставин позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 року.

22.08.2024 року представником відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України подано відзив на позовну заяву, в якому викладено наступну позицію.

Ознайомившись зі змістом та вимогами позову, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямовані на намагання позивача уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є відеозапис з лазерного вимірювача швидкості ТгuСаm LТІ 20/20 номер ТС000632.

Щодо правомірності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то посилаючись на норми Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правила дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважає, що інспектор під час розгляду справи відносно позивача та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у спосіб визначений Законом та в межах його компетенції. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вимоги якої не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків. Разом із тим, позивач не надав жодного доказу, що вказані дорожні знаки відсутні на ділянці автомобільної дороги по вул. Київське шосе в м. Одеса.

Щодо твердження позивача, що йому не було надано можливості скористуватися правовою допомогою, то зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь захисника у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. При цьому, користування правовою допомогою є правом особи, а процес реалізації такого права не включає в себе задоволення чи відхилення такої заяви (клопотання) уповноваженим органом (посадовою особою). Позивач міг скористатися правовою допомогою, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв`язку, викликати такого фахівця на місце розгляду справи тощо. Відповідачем було дотримано вимоги законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та позивачу було роз`яснено його право та надана можливість користуватися ними на власний розсуд.

Щодо правомірності використання приладу TruCAM з руки (рук), то зазначає, що позивачем не надано жодного доказу неправомірного використання приладу. Окрім того, лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Окрім того, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості TruCAM. З детального аналізу інструкції з використання приладу TruCAM від виробника вбачається, що даний прилад конструктивно створений для роботи з руки. Коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки ніж передбачено виробником (свідоцтвом про повірку)У випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, не надано належних та допустимих доказів, а також, те, що відповідачем надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем ОСОБА_1 09.09.2024 року подано відповідь на відзив, у якій позивач просить не брати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки його подано із пропуском строку на його подання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 року зазначалося, що 22.05.2024 року приблизно о 09:25 по дорозі М-21 186 км. 530 м., водій, керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 105 км./год., в зоні дії знаку 5.49 (с. Гуйва), чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на 20 км/год (швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TRUCAM 000632 П/В Motorola VB 400), чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху «TruCam LTI 20/20» №TC 000632.

Відомості про вказаний вимірювальний засіб, яким зафіксовано правопорушення, внесені до оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови, законність застосування приладу вимірювання швидкості руху «TruCam» у ручному режимі. Між тим, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже завезені на територію України та введені в експлуатацію не передбачено.

Крім того, така процедура як «сертифікація» не міститься в нормах чинного законодавства України.

Згідно листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» за №22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Відтак, доводи позивача про неправомірність застосування працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20, №ТС000632, суд до уваги не приймає за їх безпідставності.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача знаходження приладу TruCam в руках працівника поліції, не встановлення його стаціонарно, що на думку позивача, суперечить ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», з огляду на наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 28.06.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20, серійний №ТС000632, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: до 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Можливість використання виробу TruCam LTI 20/20, серійний №ТС000632, виробництва Laser Technology Inc, США, також підтверджується експертним висновком Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.09.2021.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Отже, використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі на точність вимірювання швидкості руху ТЗ не впливає, а тому суд вважає твердження позивача про обов`язковість стаціонарного встановлення вказаного приладу безпідставними.

З досліджених доказів, наданих сторонами, вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При тому, згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд встановив, що під час розгляду відносно ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення, тобто 22.05.2024 на території Житомирської області було оголошено повітряну тривогу тривалістю 21 хв., а саме з 09:31 до 09:53. Указані обставини підтверджуються інформацією, що перебуває у відкритому доступі у мережі інтернет на офіційному сайті «Мапа тривог України».

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 винесена під час повітряної тривоги. Так само і розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався посадовою особою під час повітряної тривоги. Так, Указом Президента України № № 49/2024 від 05.02.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 14.02.2024 строком на 90 діб. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відтак після оголошення повітряної тривоги громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій, зокрема, припинити роботу та негайно прямувати до найближчої захисної споруди (сховища, підвального приміщення, паркінгу тощо). Суд зазначає, що при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок розгляду справи оголошено сигнал «повітряна тривога», пріоритетом є збереження життя і здоров`я людини. При цьому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач заявив клопотання про відкладення такого розгляду, однак у задоволенні цього клопотання позивачу було відмовлено. Такі дії посадової особи, якою винесено оскаржувану постанову, суд вважає такими, що не відповідають положенням Конституції України та порушували право позивача на забезпечення безпеки його життя та здоров`я. Крім цього, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач відповідно до положень ст. 268 КУпАП заявив клопотання про забезпечення його права на правову допомогу. З урахуванням того, що позивач не є місцевим жителем та для реалізації такого права необхідний додатковий час, позивач також просив відкласти розгляд справи.

Також суд звертає увагу, що згідно Розділу ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

В постанові від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а Верховний Суд зазначив, що ненадання водію можливості реалізувати право на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №522/22180/16-а, від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (а.с. 11), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 255, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 132, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот гривень) грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2206251 від 22.05.2024 року.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач старший сержант поліції ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО