Справа № 620/8362/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року Чернігів Справа № 620/8362/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач 2), про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровський області про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2024 №37; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи трактористом у колгоспі Червоний партизан (у подальшому КПСП «Червоний партизан», СТОВ «Колос») з 25.02.1992 по 31.12.2011 та вирішити питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах з дати звернення позивача.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої, рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.02.2024 №37 йому відмовлено за відсутністю пільгового стажу. Водночас, на думку позивача, спірний період роботи підтверджується відповідними документами, а тому спірне рішення вважає протиправним.

01.07.2024 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачі у відзивах позов не визнали, посилаючись на те, що спірний період роботи позивачем не підтверджено.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.02.1992 позивача прийнято на роботу у КПСП «Червоний партизан» (у подальшому СТОВ «Колос») на посаду тракториста та звільнено з СТОВ «Колос» 20.02.2013 за власним бажанням, що підтверджується відомостями, вказаними у дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , (а.с.8).

У довідці ПП «Гмирянське» від 14.02.2024 №14 зазначено, що позивач працював у період з 01.06.1986 по 31.12.2011 у КПСП «Червоний партизан» (у подальшому СТОВ «Колос») на посаді тракториста - машиніста, дана довідка видана на підставі даних особових рахунків за 1986, 1992-2011 роки, книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспників 1986-2011 роки, картки форми Т-2.

Архівними довідками Комунальної архівної установи «Трудовий архів» Ічнянської міської ради від 25.12.2023 № 06-01/649, №06-01/650, № 06-01/651, №06-01-652, № 06-01/654 підтверджено, що позивач у період з 1992 по 2011 рік працював на посаді тракториста у КПСП «Червоний партизан» (у подальшому СТОВ «Колос») та отримував заробітну плату.

15.02.2024 позивач, у віці 55 років, звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2024 №37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за відсутністю пільгового стажу та зазначено, що Актом перевірки від 14.02.2024 № 2500-0904-1/1026 не підтверджено роботу позивача у період з 01.01.1997 по 31.12.2011 на посаді тракториста-машиніста. Крім того зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу у віці 55 років, має пільговий стаж 7 років 10 місяців 14 днів, загальний стаж 34 роки 8 місяців 15 днів ( а.с. 6).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян. Цей розділ включає статті 114-115.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Так, згідно з пунктом в частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ, цією нормою встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Тобто Законом №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015, збільшено загальний страховий стаж для чоловіків з 25 років до 30 років.

Положення Закону №2148-VIII почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій трактористам-машиністам, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом в частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

При цьому суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За змістом статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), у якому вказано, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу належного урядування. Так, в рішенні від 20.05.2010 у справі Лелас проти Хорватії (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Отже, принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу належного урядування.

За таких обставин, коли є діючими одночасно дві правових норми, які містять різні правила призначення пенсії трактористам-машиністам, відповідач 1 мав визначити чи є найбільш сприятливим для позивача нормативне регулювання, закріплене у пункті в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, у редакції до внесення змін Законом Україна від 02.03.2015 № 213-VIII, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Тобто відповідач 1 мав з`ясувати чи позивач належить до осіб, які працювали до 01.04.2015 машиністом-трактористом, та мав стаж роботи, визначений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 01.04.2015 (не менше 25 років). У суду відсутній розрахунок страхового стажу позивача на 01.04.2015, а тому суд не може однозначно констатувати про право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, у редакції до внесення змін Законом Україна від 02.03.2015 № 213-VIII.

Як слідує з оскаржуваного рішення, відповідач 1 відмовив позивачу у призначенні пенсії за відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах.

Таким чином, головними умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку (55 років); наявність страхового стажу станом на 01.04.2015 не менше 25 років (при невиконанні цієї умови, станом на дату звернення не менше 30 років); виконання робіт упродовж 20 років на посаді тракториста-машиніста, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Невиконання хоча б однієї із цих умов не дає підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи іншими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вже встановив суд, робота позивача на посаді тракториста-машиніста у спірний період підтверджується відомостями його трудової книжки та довідками, виданими відповідними установами. Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, які не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, з відповідними відмітками щодо посадових осіб, які вносили відповідні записи до трудової книжки позивача, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Докази, які б спростували вказані відомості, відповідачем суду не надано.

З приводу посилань відповідачів на акт перевірки від 14.02.2024 № 2500-0904-1/1026, як на підставу правомірності спірного рішення, то суд відхиляє, оскільки жоден з відповідачів не надав суду вказаний акт перевірки, незважаючи на обов`язок надання доказів до відзиву, встановлений частиною третьою статті 79 КАС України.

За таких обставин відповідачі не довели правомірність своїх висновків стосовно того, що робота позивача у період з 01.01.1997 по 31.12.2011 на посаді тракториста машиніста не підтверджена.

Відтак до спеціального (пільгового) стажу позивача підлягають зарахуванню спірні періоди з 25.02.1992 по 31.12.2011 (як просить позивач у позові).

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Вимоги зобов`язального характеру щодо зарахування страхового стажу та призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах має вчинити пенсійний орган, який вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в Чернігівській області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії вказаним відповідачем не приймалось, тобто права позивача з його боку не порушувались.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, позов слід задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до пільгового страхового стажу період роботи з 25.02.1992 по 31.12.2011 трактористом-машиністом, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 807,47 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2024 №37.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в КПСП «Червоний партизан» (у подальшому СТОВ «Колос») трактористом-машиністом, з 25.02.1992 по 31.12.2011.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 807,47 грн (вісімсот сім гривень 47 коп), сплачений відповідно до квитанції від 04.06.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги,26, м. Дніпро,49000, .

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2024 року.

Суддя І.І. Соломко