Справа № 300/5803/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5803/23 пров. № А/857/3818/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року прийняте суддею Григорук О.Б. у м.Івано-Франківськ, в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/5803/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.08.2023: №0-0911-UA0079138, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2020 рік у розмірі 8231,95 грн.; №0-0911-UA0079138 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2021 рік у розмірі 11408,40 грн.; №0-0911-UA0079138, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 12359,10 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Судом встановлено, що з 15.11.2010 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області.

Відповідно до відомостей включених до витягу з ЄДР видами діяльності позивача є лісопильне та стругальне виробництво (код КВЕД 16.10); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (код КВЕД 46.73); роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (код КВЕД 47.89).

У власності позивача перебуває об`єкт нежитлової нерухомості: будівля нежитлове приміщення зерносклад №2 під літерою «А», загальною площею 950,7 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, Радомишлянський район, Меньківська с/р, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.02.2015 р.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 04.08.2023 прийняті податкові повідомлення-рішення №0-0911-UA0079138 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2020 рік у розмірі 8231,95 грн.; №0-0911-UA0079138 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2021 рік у розмірі 11408,40 грн.; №0-0911-UA0079138 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 12359,10 грн.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що будівлі, належні позивачу класифіковані у групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000, використовувались нею протягом звітного (податкового) періоду (2021 рік) за призначенням у господарській діяльності, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010, не здавались в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання, що є підставою для застосування положень підпункту «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно пункту 14.1.129-1 статті 14 Податкового кодексу об`єкти нежитлової нерухомості це будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться, зокрема, будівлі промислові та склади ( підпункт ґ) пункту 14.1.129-1 статті 14).

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

З аналізу наведених норм вбачається, що для звільнення від оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі промисловості повинні відповідати таким трьом ознакам: може бути класифікована у групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000; використовується протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010; не є зданою в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.

Судом встановлено, що відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження для визначення функціонального призначення об`єкта, виконаного кваліфікованим експертом ОСОБА_2 , виробничий будинок (пилорама) за адресою Житомирська область, Радомишльський район, Меньківська сільська рада, комплекс будівель та споруд №1 класифікується як будівля підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, що відноситься до групи 125 Будівлі промислові відповідає вимогам Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000,

Відповідно до Дозволу №201.18.26 від 16.04.2018 виданого Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області на підставі висновку експертизи ТОВ «Профтехекспертиза» від 0404.2018 №41417458.02-23.18, ФОП ОСОБА_1 дозволено експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме технологічного устаткування деревообробної промисловості за місцем експлуатації Житомирська область, Радомишльський район, с. Меньківка.

Разом з тим, відповідачем в порушення вимог частини 2 статті 77 КАС України не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.08.2023 № 0-0911-UA0079138 та № 0-0911-UA0079138, № 0-0911-UA0079138, як і фактів передачі будівель в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 300/5803/23, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний