Справа № 420/16146/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16146/24

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В. Дата і місце ухвалення: 16.07.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не здійснення зарахування згідно заяви від 08.02.2024 року відповідно до вимог ч.2 ст.137 Закону України №1402-VІІІ та з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №540/4234/21 від 30.04.2024 року додатково - 5 років професійної діяльності та не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці їй ОСОБА_1 , у розмірі 74% від суддівської винагороди згідно довідки судді Херсонського апеляційного суду №102/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити зарахування до стажу судді додатково 5 років стажу професійної діяльності та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці їй ОСОБА_1 , шляхом зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання додатково у відповідності до вимог ч.2 ст.137 Закону України №1402-VІІІ - 5 років стажу професійної діяльності у розмірі 74% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду, на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №102/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що бездіяльність відповідача щодо не здійснення зарахування до стажу додатково 5 років професійної діяльності та не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74% є протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 16.07.2024 р. та задовольнити її позов.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що з 16.09.2016 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у зв`язку зі звільненням з посади судді Апеляційного суду Херсонської області за поданою заявою про відставку, яке призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI.

Згідно з ч.4 ст.28 діючого наразі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII однією з вимог для призначення суддею апеляційного суду визначений сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) щонайменше 7 років.

Апелянт зазначила, що на час призначення її вперше суддею апеляційної інстанції у неї був наявний сукупний стаж (досвід) роботи професійної діяльності 7 років, а саме: у колегії адвокатів з 01.08.1985 по 01.11.1993 (8 років 3 місяці) та суддею першої інстанції з 01.11.1993 по 14.08.2001 (7 років 9 місяців 14 днів).

Посилаючись на постанови Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі №420/1987/21 та від 24.09.2021 у справі №620/5437/20, з урахуванням висновків правових висновків Конституційного суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року, №3-р(ІІ) від 26.03.2024 року, позивачка зазначає, що ВС підтримується однаковий підхід до визначення порядку розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який вийшов у відставку відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, та судді, який вийшов у відставку раніше на підставі попереднього закону, що відповідає принципу рівності та заборони дискримінації.

Отже на переконання апелянт, стаж професійної діяльності 7 років (як вимога для призначення вперше на посаду судді апеляційної інстанції за Законом №1402-VIII) підлягає зарахуванню до її стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №540/4234/21 до стажу її роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання вже зараховано період роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів, що становить 2 роки стажу професійної діяльності як умова для призначення суддею першої інстанції.

Таким чином, до спеціального стажу додатково зарахуванню підлягає стаж професійної діяльності 5 років, який не був предметом розгляду справи №540/4234/21. При цьому, вказаний професійний стаж підлягає зарахуванню у якості 5 років адвокатської діяльності або 5 років суддею першої інстанції.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.09.2016 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що не заперечується сторонами.

Під час призначення довічного грошового утримання судді у відставці позивачці розраховано стаж роботи на посаді судді, який склав 22 роки 10 місяців 15 днів, до якого зараховано періоди роботи: - з 01.11.1993 по 14.08.2001 суддя Горностаївського районного суду Херсонської області 07 років 09 місяців 14 днів; - з 15.08.2001 по 15.09.2016 суддя Апеляційного суду Херсонської області 15 років 01 місяць 01 день.

Позивачка вважаючи, що має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який склав 22 роки 10 місяців 15 днів, половини періоду навчання строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова а саме - 2 роки 4 місяці 28 днів, звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (справа №766/16368/16-а).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 року по справі №766/16368/16-а, яка набрала законної сили 28.02.2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо визначення розміру ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без врахування стажу роботи. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, починаючи з 16 09.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді апеляційного суду Херсонської області та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Також позивачка зверталась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ про визнання протиправною відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 року №102/20 (справа №540/2206/20).

Судом по справі №540/2206/20 встановлено, що Херсонський апеляційний суд 24.02.2020 року видав ОСОБА_1 довідку №102/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою станом на 24.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 173 415,00 грн, у тому числі: оклад 115 610,00 грн, доплата за вислугу років 57 805,00 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №540/2206/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним рішення ГУ ПФУ від 04.03.2020 №14/03-17 про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 №102/20. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 №102/20, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

Крім того, позивачка вважаючи, що має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів: половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, та періоду роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів, що становить 02 роки 00 місяців 00 днів, звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (справа №540/4234/21).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі №540/4234/21 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 року по справі №540/4234/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування половини строку навчання та періоду роботи у сфері права. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, та періоду роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів, що становить 02 роки 00 місяців 00 днів, у розмірі 64% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду, на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №102/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Отже 30.04.2024 року рішенням суду по справі №540/4234/21 встановлено право ОСОБА_1 на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду професійної діяльності адвокатом 2 роки, який вимагався законом як мінімальний для набуття нею права для призначення вперше на посаду судді першої інстанції.

Позивачка вважаючи, що має право на зарахування до її спеціального стажу судді також періоду роботи в 7 років, який є обов`язковим для призначення вперше на посаду судді апеляційної інстанції (тобто з урахуванням зарахованих по справі №540/4234/21 ще 5 років), звернулась до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці від 12.02.2024. Листом ГУ ПФУ від 12.03.2024 за вих. №2167-1317/А-02/8-2100/24 надано роз`яснення заявниці ОСОБА_1 щодо її пенсійного забезпечення.

Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача щодо не зарахування стажу професійної діяльності судді додатково 5 років стажу та не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що саме за положеннями законодавства, яке діяло на час призначення позивачки на посаду судді їй зараховані до стажу судді 2 роки адвокатського стажу та половина періоду навчання, оцінка вказаним обставинам надана в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №540/4234/21 від 30.04.2024 року, а тому позовні вимоги про зарахування до стажу судді ще 5 років адвокатського стажу є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII Про статус суддів та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Отже, частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає-право для призначення на посаду судді.

Варто зазначити, що ця норма закону не містить будь-яких обмежень щодо дії у часі, а лише пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

При цьому, абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" свідчить, що з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесені зміни до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статусу суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/808/18 (провадження № 11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що частину другу ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

Як встановлено з матеріалів справи та вище зазначено, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 року по справі №540/4234/21 встановлено право ОСОБА_1 на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду професійної діяльності адвокатом 2 роки, який вимагався законом як мінімальний для набуття позивачкою права для призначення вперше на посаду судді першої інстанції.

В свою чергу, на думку апелянта, ОСОБА_1 має право на зарахування до її спеціального стажу судді також періоду роботи в 7 років, який є обов`язковим для призначення вперше на посаду судді апеляційної інстанції, тобто з урахуванням зарахованих по справі №540/4234/21 ще 5 років.

При цьому колегія суддів встановила, що суд у справі №540/4234/21 розглядаючи справу, врахував положення абз.4 п.34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII та дійшов висновку необхідність про зарахування до стажу судді позивачки період роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів - 02 роки, оскільки на час призначення позивачці на посаду судді (листопад 1993 року) Закон України №2862-ХІІ «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (далі Закон№2862-XII) вимагав наявність у особи стажу роботи за юридичною спеціальністю не менш двох років.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до постанови ВРУ від 21.06.2001 року за №2576-ІІІ позивачку обрано суддею Херсонського обласного суду безстроково.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 15.09.2016 склав 22 роки 10 місяців 15 днів, до якого зараховано періоди: - з 01.11.1993 по 14.08.2001 суддею Горностаївського районного суду Херсонської області 07 років 09 місяців 14 днів; - з 15.08.2001 по 15.09.2016 суддею Апеляційного суду Херсонської області 15 років 01 місяць 01 день.

Згідно з ч.2 ст.7 цього ж Закону №2862-XII, яка діяла станом на час обрання позивачці суддею Херсонського обласного суду, суддею апеляційного суду, якщо інше не передбачене законом, може бути громадянин України, який досяг на день обрання 30 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи у галузі права не менш як п`ять років, в тому числі не менш як три роки на посаді судді.

Таким чином, положення Закону вимагали наявність стажу не менш 5 років в галузі права, в тому числі не менш як три роки на посаді судді.

Фактично враховуючи, що для призначення на посаду судді першої інстанції вимагалось не менш двох років роботи у галузі права на посаду судді апеляційного суду необхідно було також набути додатково стаж судді у першої інстанції не менш 3 років.

Між тим позивачка на час призначення судді апеляційного суду мала стаж 5 років на посаді судді та 2 роки роботи у галузі права, якій їй врахований до стажу судді рішенням суду.

Тобто за вимогами ч.2 ст.7 цього ж Закону №2862-XII, за якими позивачка призначалась на посаду судді обласного суду, у неї було достатньо судового стажу як загального для призначення на посаду.

На даний час обов`язковий для призначення суддею апеляційного суду стаж врегульовано статтею 28 Закону №1402-VIII, згідно якої суддею апеляційного суду може бути особа, яка, зокрема: має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років; має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) щонайменше сім років.

Отже позивачка ОСОБА_1 на час призначення суддею обласного суду мала загальний стаж роботи суддею, необхідний для призначення суддею апеляційного суду, у тому числі за вимогами Закону №1402-VIII, яка діє на даний час.

Проте апелянт вважає, що має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді професійного стажу який вимагається чинним Законом №1402-VIII для призначення сьогодні на посаду судді апеляційного суду шляхом зарахування їй до стажу судді стажу на роботі у галузі права, якій вона фактично мала до призначення її на посаду судді вперше, а саме замість зарахованих їй 2 років адвокатського стажу позивачка вимагає зарахувати їй ще 5 років адвокатського стажу у судовий.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі вимоги не відповідають висновкам Верховного Суду, зокрема, у постанові від 23.06.2022 року у справі №420/1987/21 аналізуючи практику Верховного Суду та положення п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII вказав, що зазначена норма (п.34) пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Таким чином у відповідності до положень законодавства, яке діяло на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді їй зараховані до стажу судді 2 роки адвокатського стажу та половина періоду навчання на підставі рішення у справі №540/4234/21, а вимоги про необхідність зарахування до стажу судді ще 5 років адвокатського стажу є необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 вересня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук