Справа № 240/12731/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12731/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

18 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови, визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила: визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2023 року №1103; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення.

Позивачем, 11.07.2022 та 13.07.2022 було подано рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про надання їй відпустки за сімейними обставинами терміном на 10 діб для догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи "А" на підставі п.17,18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Надалі, командиром військової частини наказом від 18.07.2022 №94 (з адміністративно-господарської діяльності) було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 на підставі рапорту командира взводу матеріального забезпечення від 18.07.2022 №2857.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення з 18.07.2022 виключено з продовольчого забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 зі сніданку з позиційного району 3-ої роти радіоперешкод військової частин НОМЕР_1 та призупинено виплату грошового забезпечення в зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 № 59 "Про результати службового розслідування відносно старшого солдата ОСОБА_1 " (з основної діяльності) на підставі акту проведення службового розслідування від 29.09.2022 №427/вн, з метою недопущення подібних випадків в подальшому та покарання винних осіб, за самовільне залишення Військової частини НОМЕР_1 протягом дев`яти діб (з 18.07.2022 до 27.07.2022), порушення вимог абз. 2,3,4,5,11 статті 11,15 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999, кухарю їдальні взводу матеріального забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 оголошено догану.

Під час службового розслідування було встановлено, що в діях старшого солдата ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення передбаченого статтею ч.4.ст. 172-11 Кодексу про адміністративні правопорушення.

На підставі вказаного, постановою Житомирського районного суду від 20.10.2022 позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

В свою чергу, постановою Житомирського апеляційного суду від 17.01.2023 скасовано постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн., застосувавши ст.22 КУпАП, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Як зазначила позивач, у зв`язку з вказаним, вона тричі (27.01.23, 01.02.2023 та 28.03.2023) зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22.

Листом від 01.05.2023 №1103 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що військова частина не наділена повноваженнями здійснювати роз`яснення змісту рішення суду.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною та наказ №59 від 29.09.2022 протиправним, звернулась з вказаним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частинами другою-четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Положеннями ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військова дисципліна, відповідно до ст.3 Дисциплінарного статуту досягається шляхом, зокрема: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.

За змістом статті 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

За змістом статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 130 Статуту передбачено, що внутрішній порядок досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;

Встановлений порядок проходження військової служби зобов`язує військовослужбовців строкової служби постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби, а офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом - у службовий час і не залишати їх без дозволу відповідного начальника.

Щодо вимоги про визнання протиправною відмови командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2033 року №1103 слід зазначити наступне.

Відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 17.01.2023 вирішено скасувати постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн., застосувавши ст.22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Також, в постанові Житомирського апеляційного суду від 17.01.2023 наголошено (далі мова оригіналу): "З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність встановлення вини ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.".

Як зазначала позивач, 27.01.23, 01.02.2023 та 28.03.2023 вона зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22.

Листом від 01.05.2023 №1103 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що військова частина не наділена повноваженнями здійснювати роз`яснення змісту рішення суду.

Після прийняття Житомирським апеляційним судом постанови від 17.01.2023 не змінились обставини, які були підставою для винесення наказу №59 від 29.09.2022. Судом апеляційної інстанції підтверджено обґрунтованість та законність встановлення вини ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини.

Відтак, рапорти позивача про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22, не підлягали задоволенню.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2033 року №1103.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59, слід зазначити наступне.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно пункту 5 Розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

18.07.2022 за вхідним номером 2857 від командира взводу матеріального забезпечення (безпосереднього командира позивачки) надійшов рапорт з доповіддю про те, що кухар їдальні взводу матеріального забезпечення старший солдат ОСОБА_1 станом на 08:00 18.07.2022 відсутня на військовій службі, на підставі вищевказаного рапорту командиром військової частини наказом від 18.07.2022 №94 (з адміністративно-господарської діяльності) було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення з 18.07.2022 виключено з продовольчого забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 зі сніданку з позиційного району 3-ї рот радіоперешкод військової частин НОМЕР_1 та призупинено виплату грошового забезпечення в зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з вказаним, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2022 №94 призначено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 13 Розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2022 №104 та від 30.08.2022 №122 було продовжено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 .

Приписами пункту 1 розділу V Порядку № 608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VI Порядку № 608).

В описовій частині акту зазначено, що "з пояснень командира взводу матеріального забезпечення ОСОБА_2 було встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у взводі матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 на посаді кухаря їдальні.

3 08:00 год. 18.07.2022 вказаний військовослужбовець була відсутня на службі.

Того ж дня, старший солдат ОСОБА_1 на його мобільний пристрій за допомогою мобільного додатку "Вайбер" надіслала фото аркуша, на якому від руки було написано рапорт про те, що вона 18.07.2022 буде перебувати за місцем постійного проживання в с. Зарічани Житомирського району з приводу забезпечення догляду за її сином, який є інвалідом дитинства. З цього приводу того ж дня, він рапортом звернувся до командира військової частини, який за даним фактом своїм наказом призначив службове розслідування.

У подальшому, такі "рапорти" аналогічні за своїм змістом ст. солдат ОСОБА_1 надсилала йому на мобільний телефон за допомогою мобільних додатків 19.07.2022, 20.07.2022, 21.07.2022, 22.07.2022, 25.07.2022, 26.07.2022, 27.07.2022. За 23 та 24 липня 2022 року такої інформації ОСОБА_1 не надавала.

Офіційно до військової частини вищевказані рапорти від ст. солдата ОСОБА_1 не надходили та не реєструвались.

20.07.2022 близько 12 год 10 хв він разом із старшим сержантом ОСОБА_3 та лейтенантом ОСОБА_4 прибули до місця проживання ОСОБА_1 в с.Зарічани Житомирського району. У їх присутності лейтенант ОСОБА_4 довів ст. солдату ОСОБА_1 вищевказаний наказ командира військової частини. З приводу відсутності на службі ст. солдат ОСОБА_1 повідомила, що вона перебуває у відпустці за сімейними обставинами, так як її дитина зараз хворіє. При цьому від надання пояснень вона відмовилася. Також сказала, що необхідні пояснення та документи вона надасть після повернення в частину.

27.07.2022 о 15.30 год ст. солдат ОСОБА_1 прибула в розташування військової частини НОМЕР_1 . Жодних документів, які б підтверджували поважність причин відсутності на службі ст. солдат ОСОБА_1 у період з 18.07.2022 по 27.07.2022 не надала".

Згідно із висновками акту службового розслідування констатовано, що 18.07.2022 старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 та була відсутня на військовій службі без поважних причин на протязі 9 діб з 18.07.2022 до 27.07.2022. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 порушила вимоги статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України".

Причинами, що сприяли порушенню військової дисципліни старшим солдатом ОСОБА_1 є її особиста недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до військової служби. Обтяжуючими обставинами є вчинення дисциплінарного правопорушення в умовах воєнного стану.

Проте, позивач в ході службового розслідування вказувала, що перебувала у відпустці за сімейними обставинами на підставі поданих нею рапортів від 11.07.2022 та 13.07.2022 про надання відпустки за сімейними обставинами згідно із п.17,18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Нормами п.17 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Положеннями п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 визначено, що рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру; наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

Згідно із п.2.3.4. Інструкції накази по стройовій частині видаються, в тому числі, з питань щодо: вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців).

Однак, резолюції на рапортах від 11.07.2022 та 13.07.2022 вказують, що їх не було задоволено, наказ про надання відпустки не видавався, а тому у позивача були відсутні підстави для вибуття у відпустку на підставі цих рапортів.

Крім того, позивач зазначає, що у період з 18.07.2022 до 26.07.2022 здійснювала постійний догляд за дитиною-інвалідом, про що надала відповідачу підтверджуючі документи після повернення з відпустки.

Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, непередбачені перешкоди у сполученні, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.

Встановлено, що виписка із медичної картки дитини ОСОБА_5 свідчить про звернення до сімейного лікаря 11.07.2022, 15.07.2022, 18.07.2022. Також у ній вказано, що у період з 19.07.2022 по 26.07.2022 виконувати рекомендації лікаря під наглядом матері. У довідці ТОВ "МДЦ Експерт-Житомир" від 27.09.2022 вказано, що дитина позивача 25.07.2022 проходила діагностичне дослідження (МРТ гол.мозку), у консультативному висновку спеціаліста від 28.07.2022 зазначено рекомендації щодо лікування після проведеного дослідження.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на лікарняному у зв`язку із доглядом за дитиною-інвалідом у період з 18.07.2022 до 26.07.2022, про що також вказано у акті службового розслідування.

Хвороба дитини є поважною причиною вчасного нез`явлення на службу, водночас позивач тривалий час була відсутня на службі (9 діб), відвідувала лікарів, проте не вчинила дій щодо належного оформлення своєї відсутності на службі.

Втім, посилання позивача на той факт, що їй не було вручено акт службового розслідування, на підставі якого було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59, що є підставою для скасування такого, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 1-3 Розділу VІ Порядку передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Також, до матеріалів справи долучено акт від 29.09.2022наданий представником відповідача, із змісту якого встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 відмовилася ознайомитись з актом проведення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 №427/вн від 29.07.2022 року. Вказаний акт підписаний начальником інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , помічником командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 , начальником складу військової частин НОМЕР_1 .

Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 ознайомитись з актом проведення службового розслідування підтверджується належними доказами й не може бути підставою для висновку про неналежне вручення акту службового розслідування.

Щодо включення до періоду самовільного залишення військової служби й 27.07.2022 суд враховує, що позивач з`явилась на службу о 15.30 цього дня, тобто до вказаного часу дійсно мав місце факт самовільного залишення служби. Надалі, відповідно до наказу №179 від 27.07.2022 позивача визнано такою, що повернулась після самовільного залишення військової частини, зараховано на продовольче забезпечення з вечері 27.07.2022 та відновлено виплату грошового забезпечення з 27.07.2022, тому подальші дії відповідача узгоджуються із дійсними обставинами справи та відповідають встановленим вимогам.

Відтак, в ході службового розслідування належним чином встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_1 та відсутність її на військовій службі без поважних причин з 18.07.2022 до 27.07.2022, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59 "Про оголошення догани" прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені вищенаведеними законодавчими приписами, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.