Справа № 752/7805/24
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7805/24
Провадження № 2-а/752/167/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в особі інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шматова Антона Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в особі інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив суд поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовані тим, що 26 листопада 2023 року, здійснюючи поїздки в якості таксі через онлайн платформу Uber, близько 14 год. 20 хв. запинився на вул. Велика Васильківська,116 в м.Києві для висадки пасажира. У цей час під`їхав автомобіль патрульної поліції, працівники поліції запитали причину зупинки, позивач на вимогу пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, пояснив причину зупинки. На вимогу повідомити своє місце реєстрації, позивач за допомогою програмного технічного комплексу «Дія» сформував та пред`явив витяг з реєстру територіальної громади. Про ініціювання та розгляд у відношенні позивача справи про адміністративне правопорушення позивача не повідомляли.

Разом з тим, 22 березня 2024 року, зайшовши до застосунку «Електронний кабінет водія», позивач дізнався про наявність адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та наявність постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8213479 від 26 листопада 2023 року, але про зміст постанови йому було невідомо. Звернувшись у цей же день із запитом до УПП у м.Києві позивач 01 квітня 2024 року на свою електронну адресу отримав оскаржувану постанову.

Так, відповідно до постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не у автоматичному режимі серії ЕАТ №8213479 від 26 листопада 2023 року, позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 26 листопада 2023 року о 14 год. 31 хв. на вул. Велика Васильківська,116 в м.Києві, здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим вчиним адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 прим. КУпАП.

Позивач вказує, що постанова є незаконною, необґрунтованою, складеною не у відповідності з фактичними обставинами та порушеннями норм КУпАП. Зокрема вказується, що інспектором під час винесення постанови не було враховано, що заборона, передбачена п. 17.1 ПДР, не застосовується щодо зупинки (руху) таксі та велосипедистів на цій смузі. Водночас, позивач вказував, що надає послуги водія таксі на підставі договору. Також інспектор патрульної поліції не роз`яснив позивачу право на правову допомогу, а також інші права, передбачені ст. 268 КУпАП України. Пояснює, що у постанові вказується про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 прим.КУпАП, тоді як ця стаття виключена у 2008 році; неправильно вказано адресу проживання позивача; позивач копії постанови не отримав, можливо постанову було направлено за адресою, яка вказана у постанові, але ця адреса є невірною. Позивач просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста 16 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб за наявними у справі матеріалами.

26 квітня 2024 року відповідач надав відзив, відповідно до якого зазначив, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Позивач вказує, що було порушено процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення ст.ст.245,270,278,279 280 КУпАП, проте, позивач не доводить такі обставини. Вказується порушення процедури розгляду справ не впливає на суть вчиненого правопорушення, про що вказується у рішенні Київського адміністративного суду у справі 761/4629/17 від 30 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного змісту.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАТ № 8213479 від 26 листопада 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною капітаном поліції батальйону 2, роти 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Шматовим А.С., було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 прим. КУпАП , та було накладено штраф в розмірі 680 грн.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 26 листопада 2023 року о 14 год. 31 хв. на вул. Велика Васильківська,116 в м.Києві, здійснив зупинку на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.11 (а.с. 10).

Так, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, позивач у позовній заяві заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення та поновлення строку для звернення до суду з вказаним позовом.

У відповідності до ч. 1 ст.122КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч.1, ч.3 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом з пропуском строку звернення, встановленого ч. 2 ст.286 КАСУ, але відповідно до ч.1ст.121 КАСУ за клопотанням позивача цей строк необхідно поновити, оскільки обставини, на які він посилається, є істотними, дійсними та об`єктивними перешкодами, тобто поважними причинами пропуску строку.

Зокрема, суд враховує, що оскаржувана постанова винесена відповідачем 26 листопада 2023 року та не містить підпису позивача про її отримання, копія постанови була направлена за запитом позивача на його електронну пошту лише 01 квітня 2024 року. Інших відомостей про отримання позивачем оскаржуваної постанови сторона відповідача не надала.

Окрім того, оскаржувана постанова містить інформацію про адресу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: АДРЕСА_1 . Однак згідно витягу з реєстру територіальної громади від 26 листопада 2023 року місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_2 ; та згідно довідки від 07 квітня 2022 року № 3001- про взяття на облік внутрішньо переміщеною особи, тимчасовим місцем проживання, як внутрішнього переселенця, є: АДРЕСА_3 (а.с. 17, 18).

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 09 квітня 2024 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

На підставі викладеного суд вважає, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення пропущено з поважних причин і такий строк належить поновити.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 17.1. ПДР на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" або 5.11 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що він, здійснюючи поїздку в режимі таксі через онлайн платформу Uber, дійсно заїхав на смугу для руху маршрутних транспортних засобів для здійснення висадки пасажира, що дозволено положеннями п. 17.1 ПДР України.

Представник відповідача у поданому відзиві на позов заперечував даний факт, зазначив, що позивач здійснював посадку і висадку пасажира на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, яка була позначена суцільною лінією дорожньої розмітки. Однак, жодних доказів на спростування доводів позивача представник відповідача не надав.

Отже, відповідачем не доведено те, що позивачем порушено пункт 17.1 ПДР України, оскільки пунктом 17.1 ПДР України на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" дозволяється рух і зупинка таксі на цій смузі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає належних доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки окрім постанови про адміністративне правопорушення, яка не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підтвердження правомірності винесення вказаної постанови стороною відповідача належних та допустимих доказів суду не надано.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а).

У матеріалах справи відсутній відеозапис з відеореєстратора з нагрудних відеокамер поліцейських, інформація про технічний пристрій, яким було здійснено відеозапис, не зазначена у оскаржуваній постанові, в зв`язку з чим суд відхиляє посилання сторони відповідача на правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Слід зазначити, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише опис обставин, які визнані поліцейським підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 та від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Верховним Судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що на підтвердження факту правопорушення, який викладено у оскаржуваній постанові, відповідачем не було надано належних доказів. Не спростовано доводи позивача, про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення.

У зв`язку з ненаданням суб`єктом владних повноважень доказів об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, здобутих та задокументованих у встановленому законом порядку, у суду відсутня можливість встановити та перевірити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, в діях позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕАТ №8213479 від 26 листопада 2023 року, не підтверджено належними та допустимими доказами, що є підставою для визнання протиправною постанови про адміністративне правопорушення, ухваленої відносно позивача, та її скасування.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Саме відповідач, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21 січня 1999 року по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», де Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

На підставі викладеного, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності сторін, з огляду на положення ст. 62 Конституції України щодо тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та правомірність оскаржуваної постанови, а можливість збирання нових доказів після ухвалення постанови, що оскаржується, втрачена, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 8213479 від 26 листопада 2023 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в особі інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шматова Антона Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову від 26 листопада 2023 року серії ЕАТ № 8213479 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тест судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя А.В. Слободянюк