Справа № 380/25927/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25927/23 пров. № А/857/15900/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 380/25927/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейф Гласс Факторі» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

суддя в 1-й інстанції Костецький Н.В,

час ухвалення рішення 08.04.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 08.04.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейф Гласс Факторі» (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA100000/2023/000133/2 від 14.09.2023;

визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000677 від 14.09.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Вказане, на переконання скаржника, призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару. Скаржник твердить про те, що декларантом у якості додаткового документу надано лист АТ КБ «Приватбанк» від 20.07.2023 із роз`ясненням щодо здійснення проплати за проформою-інвойсом HWDD230100017. Проте в наданому листі відсутня інформації щодо причини не зазначення цього документа при проведенні оплати за товар. В наданих платіжних дорученням підставою для оплати зазначено лише номер зовнішньоекономічного контракту, що не дає змоги перевірити за яку саме партію здійснена оплата. Також в наданому переробленому сертифікаті страхової компанії Аркс зазначена вартість товару згідно інвойсу не відповідає дійсності. В сертифікаті зазначено 1 293 520 грн., а згідно інвойсу 1 231 923,36 грн. Згідно наданого договору на перевезення - умови кожного перевезення узгоджуються відповідними заявками. Відповідна заявка до митного оформлення не надавалась. Звертає увагу, що оплата за перевезення проводиться протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку. Наданий рахунок датований 29.08.2023. Станом на 14.09.2023 відповідні банківські платіжні документи не надані. Водночас зазначає, що у наданій копії МД країни-відправлення (Китай) відсутній номер контракту. Таким чином невідомо на підставі яких комерційних документів здійснювався експорт товарів. Декларантом у гр..44 МД шляхом заявлення відповідного коду зазначено, що зовнішньоекономічний договір заключний із виробником товарів (прямий контракт). Проте в гр. 31 МД зазначено компанію-виробника «XINYI ELECTRONIC GLASS (WUHU) СО., LTD.», що є відмінною від продавця та відправника «XINYI GROUP (GLASS) COMPANY LIMITED». Таким чином є підстави вважати, що контракт є непрямим.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Між позивачем (Покупець) та компанією «Xinyi Group (Glass) Company Limited» (Продавець, Китай) укладено Контракт купівлі-продажу №29/07/21-SG від 29.07.2021 року, предметом якого є листкове скло в асортименті для автомобільного скла.

Відповідно до істотних умов Контракту Продавець зобов`язується продати Товар Покупцеві на умовах Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти замовлений Товар і сплатити Продавцю узгоджену ціну. Умови доставки Товару підпадають під дію Інкотермс 2010 та встановлюються в інвойсі на кожну партію. Інвойс на кожну окрему доставку виставляється окремо. Оплата здійснюється за 100% передплати згідно проформи згідно з Додатком № 1 від 05.08.2021р. до Контракту.

На виконання вище вказаного договору позивач придбав в компанії «Xinyi Group (Glass) Company Limited» скло термічно поліроване, у листах, неармоване, не тоноване, без поглинального, відбивального або невідбивального шару, загальною вартістю 33688,01 доларів США, які були доставлені Продавцем на умовах FOB.

З метою митного оформлення товару, позивачем подано до митного органу митну декларацію № 23UA61U1 від 30.08.2023 на товар: скло термічно поліроване, у листах, неармоване, не тоноване, без поглинального, відбивального або невідбивального шару, фірма виробник: XINYI GLASS (TIANJIN) CO.,LTD, торговельна марка: XYG, країна виробництва: Китай, CN, загальною вартістю 33688,01 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н 18.05.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) HWDD2.01.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) WD9 18.05.2023; коносамент (Bill of lading) CAL.05.2023; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 3150020 06.08.2023; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) .08.2023; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) .08.2023; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) C90035 19.05.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару 776 16.02.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару 823 12.04.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару 842 18.05.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 105 29.08.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №93 від 29.08.2023; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023); комерційна пропозиція б/н 31.01.2023; страховий поліс 164391Гг3жа-1 22.05.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №1 05.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №3 03.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №2 05.08.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №4 25.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних 29/07/21-SG 29.07.2021; договір про надання послуг митного брокера 060921/2 06.09.2023; лист продавця б/н 28.08.2023; копія митної декларації країни відправлення .05.2023.

Крім цього, на виконання вимоги митного органу, позивачем додатково було надано пояснення з підтверджуючими документами.

За результатами опрацювання наданих декларантом документів, 14.09.2023 року Київською митницею ухвалено рішення № UA100000/2023/000133/2 про коригування митної вартості товарів, в графі 33 якого вказано: «На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МКУ, Кодекс), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною інформацією щодо прийнятих рішень про коригування митної вартості Тернопільської та Рівненської митниць на ідентичні та подібні товари даного суб`єкта ЗЕД, а також за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 30.08.2023 № 23UA61U1, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) умовами поставки за даною МД зазначено FOB (CN) WUHU. Відповідно до норм Інкотермс це значить, що витрати на транспортування товару з місця завантаження до місця призначення сплачує Продавець. Наданий транспортний договір підписаний лише однією стороною і без засвідчення відповідними печатками підприємств. Таким чином перевірити достовірність витрат на транспортування не вбачається можливим; 2) згідно умов контракту формою оплати за товар є 100% передоплата. Декларантом для підтвердження оплати надано відповідні платіжні доручення AT КБ «Приватбанк». Слід зазначити, що дані доручення не є підтвердженням здійснення оплати за товар без відповідних SWIFT. 3) у наданому страховому полісі 164391ГгЗжа-1 зазначено інший інвойс, що є відмінним від наданого до митного оформлення; 4) надана експортна декларація країни-відправлення без урахування ст.254 МКУ, що унеможливлює перевірку усіх даних, що в ній зазначені Тому, відповідно до статті 58 МКУ з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Надані декларантом додаткові документи не у повному обсязі, а надані не усувають раніше встановлених розбіжностей, зокрема: 1) декларантом у якості додаткового документу надано лист AT КБ «Приватбанк» від 20.07.2023 із роз`ясненням щодо здійснення проплати за проформою-інвойсом HWDD230100017. Проте в наданому листі відсутня інформації щодо не зазначення цього документа при проведенні оплати за товар. В наданих платіжних дорученням підставою для оплати зазначено лише номер зовнішньоекономічного контракту, що не дає змоги перевірити за яку саме партію здійснена оплата; 2) в наданому переробленому сертифікаті страхової компанії Аркс зазначена вартість товару згідно інвойсу не відповідає дійсності. В сертифікаті зазначено - 1 293 520 грн., згідно інвойсу - 1 231 923,36 грн.; 3) згідно наданого договору на перевезення - умови кожного перевезення узгоджуються відповідними заявками. Відповідна заявка до митного оформлення не надавалась. Додатково слід зазначити, що оплата за перевезення проводиться протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку. Наданий рахунок датований 29.08.2023. Станом на 14.09.2023 відповідні банківські платіжні документи не надані 4) у наданій копії МД країни-відправлення (Китай) відсутній номер контракту. Таким чином невідомо на підставі яких комерційних документів здійснювався експорт товарів 5) декларантом у гр..44 МД зазначено, що зовнішньоекономічний договір заключний із виробником товарів (прямий контракт). Проте в гр. 31 МД зазначено компанію-виробника «XINYI ELECTRONIC GLASS (WUHU) CO., LTD.», що є відмінною від продавця та відправника «XINYI GROUP (GLASS) COMPANY LIMITED». Таким чином є підстави вважати, що контракт є непрямим. Згідно частини 2 статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу митний орган може відмовити у заявленій декларантом митній вартості у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Кодексу. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини 6 статті 54 та частиною 2 статті 58 Кодексу, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч.4 ст.57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Підчас проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару - раніше визначена митна вартість: МД від 05.09.2023 № 23UA40U3 - 0,74 дол/кг товар: "Скло листове не армоване, не тоноване, прозоре, без поглинального відбивального або невідбивального шару, термічно поліроване, завтовшки 2,1мм», що імпортовані в, майже тому самому об`ємі (98734,9 кг) на ідентичних умовах поставки FOB Wuhu. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст.53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: - у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; - у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) транспортні документи, (заявка на перевезення, банківські платіжні документи щодо сплати за перевезення) 3) виписку з бухгалтерської документації 4) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором 5) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається Наголошуємо про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі.».

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, митний орган також видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000677 від 14.09.2023.

Позивач вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, внаслідок чого звернувся до суду із даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

В даному контексті варто зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Згідно ч. 6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі № 821/1050/17.

Суд попередньої інстанції підставно зазначив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не зазначено: які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості; які ознаки підробки наявні у цих документах, і з чого це вбачається; яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Матеріалами справи стверджується те, що позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості порушень, суд враховує наступне.

Із приводу твердження митного органу про те, що «…умовами поставки за даною МД зазначено FOB (CN) WUHU. Відповідно до норм Інкотермс це значить, що витрати на транспортування товару з місця завантаження до місця призначення сплачує Продавець. Наданий транспортний договір підписаний лише однією стороною і без засвідчення відповідними печатками підприємств. Таким чином перевірити достовірність витрат на транспортування не вбачається можливим», суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Із долученої відповідачем до відзиву копії договору транспортно-експедиторського обслуговування №ТЕО-039214213 від 03.05.2023, укладеного між ТОВ «АФ-Групп Україна» (Експедитор) та позивачем (Клієнт), суд встановив, що такий підписано керівниками сторін та проставлено відповідні печатки підприємств (пункт 10 договору).

Крім цього, на підтвердження вартості послуг перевезення, позивачем було подано митному органу довідку про транспортно-експедиторські витрати № 93 від 29.08.2023, видану ТОВ «АФ-Групп Україна», та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 105 від 29.08.2023, в якому наявний детальний опис витрат позивача на транспортно-експедиційні послуги.

Щодо висновку митного органу про неможливість перевірити за яку саме партію товару здійснено оплату, суд зазначає, що позивачем разом із митною декларацією подано банківські платіжні інструкції від 16.02.2023 №776JBKLN2, від 12.04.2023 №823JBKLN4, від 18.05.2023 №842JBKLN5, із яких видається можливим встановити загальну вартість поставки товару - 33688,01 доларів США. У вказаних платіжних інструкціях наявне посилання на номер контракту, внаслідок чого такі платіжні інструкції можливо ідентифікувати до контракту №29/07/21-SG від 29.07.2021.

Крім цього, позивачем подано митному органу, зокрема, довідку АТ КБ «Приватбанк» від 20.07.2023 вих. №20.1.0.0.0/7-20230720/959, відповідно до якої банк підтверджує, що станом на 20.07.2023 клієнтом ТОВ «Сейф Гласс Факторі» здійснено перерахунок коштів по Контракту №29/07/21-SG від 29.07.2021 з нерезидентом «Xinyi Group (Glass) Company Limited» (Китай) , який знаходиться на валютному контролі в AT КБ «Приватбанк», згідно PROFORMA INVOICE № HWDD230100017 від 31.01.2023 р. на загальну суму 127588.08 USD.

З наведеного вбачається висновок, що позивачем надано митному органу документи, які підтверджують відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар та повноту перерахування коштів на підставі рахунків-фактур (інвойсів).

Щодо тверджень митного органу про те, що у наданому страховому полісі 164391ГгЗжа-1 зазначено інший інвойс, що є відмінним від наданого до митного оформлення, суд зазначає наступне.

Разом із митною декларацією позивачем було надано страховий сертифікат 164391ГгЗжа-1 від 22.05.2023, виданий страховою компанією АТ «СК «АРКС», щодо добровільного страхування позивачем вантажів за інвойсом WD9 (скло в контейнерах). Крім цього, позивачем було надано лист АТ «СК «АРКС» від 11.09.2023 №09/11, який засвідчує дійсність страхового сертифікату 164391ГгЗжа-1 від 22.05.2023 та страхування вантажу за комерційним інвойсом WD9 на суму 33688,01 доларів США.

Таким чином, позивачем було надано митному органу документи на підтвердження страхування вантажу, що розмитнювався за митною декларацією № 23UA61U1 від 30.08.2023.

Щодо висновку митного органу про те, що надана експортна декларація країни-відправлення без урахування ст. 254 МКУ, що унеможливлює перевірку усіх даних, що в ній зазначені, суд зазначає, що позивачем до митного оформлення надано пакет документів достатній для визначення виробника та продавця товару, країни відправлення товару та його ціни. Крім цього, митним органом в оскаржуваному рішенні не наведено обставин, за яких експортна декларація країни-відправлення може вплинути на митну вартість товару.

З урахуванням наведеного, а також відсутності будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення були надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2021 у справі № 815/3976/16, в якій зазначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа № 21-591а15) та в подальшому відображена в інших постановах з цього питання вже Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду, зокрема у справах №821/1617/17 від 14.08.2018, №815/6827/17 від 29.01.2019, №804/2256/16 від 12.11.2021 року, №1.380.2019.002016 від 04.11.2021 № 480/3558/19 від 17.11. 2021.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

Підсумовуючи викладене, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за методом 2 ґ, судова колегія зазначає, що згідно пунктів 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування його є підставними та підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 380/25927/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18 вересня 2024 року.