Справа № 460/26548/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/26548/23 пров. № А/857/5701/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі № 460/26548/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі ГУ ПФУ в Рівненській області ), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області ( далі ГУ ПФУ у Хмельницькій області) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ ( далі Закон № 796-ХІІ ) та зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ починаючи з дати звернення за призначенням пенсії, а саме, з 21 вересня 2023 року.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та проживає в населеному пункті с. Цепцевичі, Сарненського району, який відповідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, відноситься до зони гарантованого добровільного виселення - тобто III зони. 21.09.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з відповідними документами про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону №796-ХІІ. Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії, з покликанням на відсутність факту проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення впродовж трьох років та на відсутність необхідного страхового стажу на момент призначення пенсії. Щодо страхового стажу, то позивач зауважив на тому, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку він набув ще в 2021 році і на той час страховий стаж, необхідний для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, повинен був становити 22 роки, а не 24 роки, як зазначено у спірному рішенні. Що стосується періоду проживання, то позивач вказав, що для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ним подавалась довідка Центру надання адміністративних послуг Сарненської міської ради Рівненської області №03-27/335 від 20.07.2023, якою підтверджено, що у період з 01.01.1967 по 10.11.1986 та з 04.12.1988 по 18.07.1990 ОСОБА_1 проживав у с.Висове, Сарненського району Рівненської області, а з 18.07.1990 по даний час - у с.Цепцевичі, Сарненського району Рівненської області. Обидва населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного відселення відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УPCP №106 від 23.07.1991. Таким чином, позивач зауважив, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС, а саме з 26.04.1986 по 31.12.1992, він прожив в зоні гарантованого добровільного відселення - 4 роки 7 місяців 15 днів, а в цілому у зоні гарантованого добровільного відселення він прожив більше ніж 54 роки. Також на переконання позивача відповідачами не враховано, що він має посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС, яке є документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. Оскільки підстави для видачі вказаного посвідчення та призначення пенсії є ідентичними, то в разі звернення особи із заявою про призначення пенсії із застосуванням ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої для підтвердження особливого статусу заявника додано посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС та трудова книжка, подання інших первинних документів, в яких зазначено період роботи та населений пункт, де особа проживала, не є обов`язковим.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Малі Цепцевичі Сарненського району Рівненської області, є громадянином, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 31.01.2022 (категорія 3).

В паспорті громадянина України є відмітки про те, що ОСОБА_1 з 12.12.1988 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

За довідкою Центру надання адміністративних послуг Сарненської міської ради №03-27/335 від 20.07.2023 ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: с. Цепцевичі з 18.07.1990 і по даний час; з 01.01.1967 по 10.11.1986 і з 04.12.1988 по 18.07.1990 мав зареєстроване місце проживання: с. Висове. Обидва населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного виселення.

За даними трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 : з 24.11.1986 по 07.12.1988 - проходив строкову військову службу;

12.12.1988 по 10.04.1991 - працював в Сарненському комбінаті комунальних підприємств (в подальшому перейменовано в виробниче управління комунального господарства);

10.04.1991 по 22.07.1996 - працював в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в подальшому перейменовано в Рівненське державне виробниче монтажно-пусконалагоджувальне підприємство).

21.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме із зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, з покликанням на відсутність факту проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення впродовж трьох років та на відсутність необхідного страхового стажу на момент призначення пенсії.

В рішенні вказано, що страховий стаж позивача складає 17 років 10 місяців 02 дні. При цьому, позивачу не зараховано до загального страхового стажу період догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, з 01.01.2004 по 18.01.2007.

Також в рішенні вказано, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року складає 02 роки 6 місяців 14 днів. До періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання позивача в м. Сарни з 15.01.1986 по 15.07.1986 та період роботи позивача з 12.12.1988 по 10.04.1991 в Сарненському комбінаті комунальних підприємств, фактична адреса якого відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, а також період роботи з 10.04.1991 по 22.07.1996 в Рівненському державному виробничому монтажно-пусконалагоджувальному підприємстві, адреса якого не відноситься до радіаційно забрудненої зони.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII), згідно зі ст.49 якого, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 55 Закону №796-XII, зокрема, передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Поряд з тим, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Як видно з матеріалів справи, спір між позивачем і відповідачем у цій справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та, відповідно, її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") (абз.9 пп.5 п.2.1 розділу ІІ)

Слід зазначити, що ст.14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Як передбачено ст.15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент аварії (26 квітня 1986 року) позивач був зареєстрований і проживав в с.Висове Сарненського району. Даний населений пункт включений до додатку №1 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення» постанови Кабінету Міністрів УРСР №106а від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» (зі змінами), а саме як населений пункт, розташований в зоні гарантованого добровільного відселення (III зона).

В даному населеному пункті він був зареєстрований і проживав до 10.11.1986, тобто до вибуття на військову службу, яку проходив в лавах радянської армії з 24.11.1986 по 07.12.1988.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження ГУ ПФУ в Хмельницькій області в рішенні №22 від 29.09.2023 про те, що початкова величина зниження пенсійного віку до позивача незастосовна через те, що він з 15.01.1986 по 15.07.1986 навчався в м. Сарни, є абсолютно безпідставними, позаяк факт навчання у закладі, який розташований на відстані 20 км. від зареєстрованого місця проживання, жодним чином не спростовує факт постійного проживання у відповідному населеному пункті.

Окрім цього судом першої інстанції документально підтверджено, що ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав в с.Висове Сарненського району з 04.12.1988 по 18.07.1990, а в с.Цепцевичі Сарненського району з 18.07.1990 і по даний час. Село Цепцевичі, як і село Висове, включене до додатку №1 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення» постанови Кабінету Міністрів УРСР №106а від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» (зі змінами), а саме як населений пункт, розташований в зоні гарантованого добровільного відселення (III зона).

Отже суд апеляційної інстанції погоджується, що позивач набув передбачене абзацом п`ятим пункту другого частини першої статті 55 Закону №796-XII право на максимальне зниження пенсійного віку, а саме на 6 років.

На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, 21.09.2023, ОСОБА_1 виповнилося 56 років. Його страховий стаж на цей момент склав 17 років 10 місяців 02 дні.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії на пільгових умовах, необхідний страховий стаж становив 30 років.

Враховуючи право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років, а відповідно і його право на зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку, виходить, що необхідною умовою призначення у 2023 році ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку було досягнення ним віку 54 роки та наявність страхового стажу на рівні 24 роки (30-6=24).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в органу ПФУ не було підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах у 2023 році, оскільки страховий стаж позивача склав лише 17 років при необхідному страховому стажу 24 роки.

Відтак рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, скасуванню не підлягає.

Щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, з 01.01.2004 по 18.01.2007 колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені статтею 24 Закону №1058-IV.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 13 статті 30 Закону №796-XII передбачено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Перелік застрахованих осіб наведений у пункті 2.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, серед якого відсутні особи, які фактично здійснюють догляд за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Законом №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004, передбачено лише єдиний варіант зарахування певних періодів до страхового стажу, що дає право на пенсію - це сплата страхового внеску в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок. При цьому, період з 01.01.2004 також може бути зарахований до страхового стажу в разі добровільної участі особи, котра доглядає за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та сплати страхових внесків.

Отже в даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування в страховий стаж позивача часу догляду за дитиною після 01.01.2004, оскільки в індивідуальних даних про застраховану особу відомості відсутні, внески до Пенсійного фонду за період 01.01.2004 по 18.01.2007 не надходили, відсутні також і докази того, що позивач після звільнення став на облік у відповідне територіальне управління праці та соціального захисту населення та отримував відповідну соціальну допомогу, з якої мали бути сплачені страхові внески за рахунок держави.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі №460/26548/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга