Справа № 320/8440/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

17 вересня 2024 року м. Київ № 320/8440/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиці А.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанов,,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанов, в якому просить:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденка Юрія Олексійовича, щодо відкриття виконавчих проваджень ВП№65015063 від 01.04.2021, ВП№65015063 від 01.04.2023;

- визнати неправомірними та скасувати постанови за виконавчим провадженням ВП№65014747, а саме: постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2021, про накладання арешту на кошти боржника від 21.04.2021, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.04.2021;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.03.2021 ВП№50545929.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні підстави, з яких вказаний строк було пропущено та надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності пропущення такого строку; оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового та майнового характеру у розмірі 3220,80 грн; засвідчених належним чином копій документів, доданих до позовної заяви у відповідній кількості до учасників справи.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду позивачем, серед іншого, подано до суду заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поданої до суду заяви позивач, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, зазначив, що про відкриття виконавчих проваджень, щодо стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат за виконавчими провадженнями, які були зазначені у позовній заяві, він дізнався лише у травні 2023 року, після блокування банківських карток внаслідок внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану" від 11.04.2023.

За посиланням позивача, він намагався вирішити питання щодо закриття виконавчих проваджень в досудовому порядку шляхом звернення до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та подання скарг до Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.08.2023 через свого представника. Згідно пояснень позивача, до моменту звернення до суду з позовною заявою він очікував на відповідь, надану за наслідками розгляду його скарги, яка надійшла до нього 14.09.2023 від Управління забезпечення примусового виконання рішення у місті Києві та Київській області.

Також, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду посилається на період складання позовної заяви до суду та на воєнний стан, запроваджений по всій території України.

Оцінюючи доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до приписів статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 КАС України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що початок перебігу строку звернення до суду у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржуються постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2021, про накладання арешту на кошти боржника від 21.04.2021, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.04.2021 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.03.2021 ВП№50545929.

До суду позивач звернувся 06.11.2023, про що свідчить штамп проставлений відповідним відділенням Укрпошти, тобто з порушенням десятиденного строку на звернення до суду щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Судом встановлено, що позивачем використовувалась процедура досудового врегулювання спору шляхом подання скарг до Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.08.2023.

Наведене свідчить про те, що станом на 16.08.2023 позивач був обізнаний зі змістом оскаржуваних постанов.

Відповідно до приписів частин першої-третьої, п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №№1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Зміст наведених правових норм свідчить про встановлення законодавцем двох альтернативних способів оскарження рішень, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби - шляхом звернення до суду у встановленому процесуальним законодавством прядку або шляхом подання скарги до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, чи керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Таким чином, правових підстав вважати, що у випадку, що розглядається, законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору немає, а отже до цих правовідносин не можуть бути застосовані приписи частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження рішень державного виконавця, а саме зверненням з позовною заявою до суду, де відповідачем є відповідний орган ДВС, позивач повинен був керуватися статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено десятиденний строк для звернення, від дати отримання таких рішень, який обчислюється календарними днями.

У справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби позовна заява подається у десятиденний строк (10 календарних днів) з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У визначенні моменту і виникнення права на позов мають значення дві обставини: об`єктивна - наявність факту порушеного права, суб`єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов`язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою.

Така позиція суду ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду, висловлених у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №440/1290/19, від 14 липня 2022 року у справі №380/10649/21 та позиції Великої Палата Верховного Суду висловленій у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18.

Тобто, посилання позивача на дотримання ним строку звернення до суду з урахуванням досудового порядку вирішення спору, судом оцінюються критично, оскільки положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають продовження строку, визначеного статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, звернення до суду, за умови використання процедури досудового врегулювання спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року по справа № 240/17638/23.

Крім того, варто зауважити, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі №420/2871/23, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 року у справі №990/102/22.

Отже, загальне посилання на факт збройної агресії проти України не є підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Щодо рекомендацій Ради суддів України суд зазначає, що такі рекомендації, безвідносно до конкретних обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду, не є підставою для поновлення такого строку, що підтверджується правозастосуванням Касаційного адміністративного суду у постановах від 21.09.2023 року у справі №640/23774/20, від 23.02.2023 року у справі №640/7095/22.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що згідно частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

При цьому, згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом та не додано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, що дає суду підстави для висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду з позовом.

Згідно частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанов.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанов повернути позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 КАС України з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.293-297 КАС України, протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Перепелиця А.М.