Справа № 560/19816/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19816/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

16 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" щодо продовження перебування на оперативно - профілактичному обліку, як схильного до втечі, нападу та захоплення заручників;

- скасувати рішення комісії Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" від 03.07.2023 року Протокол №20 від 30.07.2023 року щодо продовження перебування на оперативно - профілактичному обліку, як схильного до втечі, нападу та захоплення заручників;

- визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" щодо застосування кайданок в положенні руки за спиною.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач з 14.03.2022 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі "Замкова виправна колонія (58)".

Згідно з витягом з Протоколу № 20 від 03.07.2023 засідання комісії щодо постановки, продовження або зняття з оперативно - профілактичних обліків засуджених при начальнику державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", Комісією прийнято рішення про продовження перебування на оперативно - профілактичному обліку засудженого ОСОБА_1 , як "схильного до втечі, нападу та захоплення заручників".

Не погодившись з вказаним рішенням та діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є засудженим до довічного позбавлення волі та перебуває на оперативно - профілактичному обліку як особа, що схильна до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників та як особа, що схильна до скоєння втечі, а також суд враховує, що до позивача і раніше неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, в тому числі і за відмову виконувати законні вимоги працівників установи виконання покарань, тому вказані обставини дають право на застосування до позивача кайданків при виведенні з камери та конвоюванні на території установи.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними (ч.2 ст.1 КВК України).

Статтею 3 КВК України встановлено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань (ст.5 КВК України).

Відповідно до статті 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Основи правового статусу засуджених визначають приписи ст.7 КВК України, відповідно до яких держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених іноземців і осіб без громадянства визначається законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Дискримінація засуджених за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками забороняється.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018р., які обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Пунктом 1 розділу XXIII цих Правил встановлено, що нагляд за засудженими є системою заходів, спрямованих на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді обмеження та позбавлення, довічного позбавлення волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

З метою підтримання належного правопорядку в установах виконання покарань, попередження злочинів та правопорушень серед засуджених здійснюється комплекс спеціальних профілактичних заходів щодо виявлення, постановки на облік та організації нагляду за особами, схильними до вчинення правопорушень.

Виявлення та постановка на профілактичний облік засуджених, які вчинили правопорушення або мають намір їх вчинити, здійснюються працівниками оперативного підрозділу шляхом досконалого вивчення матеріалів особових справ засуджених, перевірки відомостей щодо їх поведінки в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах, лікарняних закладах, закладах охорони здоров`я тощо, документації, у якій фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Індивідуальна профілактична робота із засудженими, які перебувають на профілактичних обліках, здійснюється цілеспрямовано, планомірно, диференційовано з урахуванням особистості правопорушника, характеру і ступеня його соціальної занедбаності, небезпеки вчиненого злочину та інших особливостей, що мають значення для правильного вибору методів і заходів впливу.

У разі переведення засудженого, який перебуває на профілактичному обліку, до іншої установи виконання покарань працівник оперативного підрозділу долучає до його особової справи відповідні довідки-орієнтування із зазначенням підстави та строку перебування на обліку.

Постановка на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснюються комісійно на підставі достатніх даних про зміну поведінки засудженого. Підготовку матеріалів на постановку на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснює працівник оперативного підрозділу з урахуванням пропозицій працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є Протокол №20 від 30.07.2023 про продовження перебування на оперативно - профілактичному обліку засудженого ОСОБА_1 , як "схильного до втечі, нападу та захоплення заручників" слугували матеріали особової справи засудженого та інформація, яка надходить в оперативний відділ державної установи.

Крім того, як встановлено судом, позивач вже звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)", в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" про постановку та продовження перебування засудженого на оперативно-профілактичному обліку як особи, схильну до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особу, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи;

- скасувати наказ Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" від 15.03.2022 "Про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік" в частині постановки засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичний облік, як особу, схильну до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особу, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи;

- скасувати наказ Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" від 26.06.2022 Про продовження перебування засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичному обліку, як особи, схильну до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особу, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/12655/22 від 20 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" щодо постановки та продовження перебування засудженого на оперативно-профілактичному обліку як особи, схильної до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особи, що схильна до скоєння втечі, особи, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи. Скасовано рішення комісії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" від 15.03.2022 (протокол №1 дск) в частині постановки засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичний облік, як особу, схильну до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особу, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи. Скасовано рішення комісії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" від 26.06.2022 (протоколи №7 дск, 8 дск) про продовження перебування засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичному обліку, як особи, схильної до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особу, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №560/12655/22 апеляційну скаргу Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.

При цьому, в межах розгляду справи №560/12655/22 було встановлено, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про постановку позивача на профілактичний облік фактично стала та обставина, що під час утримання в державній установі "Чернівецький слідчий ізолятор" він перебував на оперативно-профілактичних обліках.

Також, у цій же справі, судом було надано оцінку протоколам комісії №1 дск від 15.03.2022, №7 дск від 21.06.2022 та №8 дск від 26.06.2022 про постановку засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичний облік, внаслідок чого зроблено висновок, що останні оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України та інструкції з організації діяльності оперативних підрозділів органів установи виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально - виконавчої служби України, затвердженої наказом МЮ України №2т від 26.11.2021 року.

Відтак, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про необгрунтованість тверджень позивача стосовно протиправності рішень та дій відповідача щодо продовження перебування його на оперативно-профілактичному обліку, оскільки наказ Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" від 15.03.2022 "Про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік" в частині постановки засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичний облік, як особи, схильної до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників, особи, що схильна до скоєння втечі, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи, не скасований та на час розгляду даної справи залишається чинним.

Таким чином, вказане підтверджується рішенням суду у справі №560/12655/22, та відповідно до ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.

Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.