Справа № 333/2338/24
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2338/24
Провадження № 2-а/333/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 04.03.2024 року головним спеціалістом управління командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 складений протокол №139, яким зафіксовано те, що ОСОБА_1 , не з`явився 22.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно протоколу розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 призначений на 04.03.2024 року о 13-10 у кабінеті №7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наслідком розгляду справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором Ю.Березка прийнята постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу у розмірі 3400грн.

Постанова мотивована порушенням ОСОБА_1 ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджується з вищезазначеною постановою та протоколом, вважає їх незаконними та складеними з порушенням порядку, передбаченимдіючим законодавством, що є підставою звернення до суду з вимогою про скасування оскаржуваної постанови, враховуючи наступні обставини.

Наказом по підприємству AT «Мотор Січ» ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.01.2024 року о 9-00.

Але, при цьому відповідно до Наказу по підприємству AT «Мотор Січ» про відрядження за №62 від 12.01.2024 року позивач - ОСОБА_1 був у відрядженні з 15.01.2024р. п 24.01.2024 року у місті Полтава. Мета відрядження: виконання прийому від військової частини вертольоту НОМЕР_1 , згідно Державного контракту. Вертоліт отримувався від військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином за розпорядженням роботодавця позивач знаходився поза межами міста Запоріжжя, що в свою чергу унеможливило його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.01.2024 р.

Усвідомлюючи необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач повідомив безпосереднього керівника про вказану обставину. В свою чергу отримав відповідь про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлять про його відрядження та відсутність 22.01.2024 року.

Відповідно до пункту 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ від ЗО грудня 2022 р. № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні та забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже у випадку, що розглядається на роботодавця покладається обов`язок щодо повідомлення відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про відрядження військовозобов`язаного працівника та неможливість його прибуття у визначений час. Як зазначалось вище, позивач звертався до керівника з питанням оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 про його відрядження.

Слід також звернути увагу на те, що 04.03.2024 року о 10-00 на телефон позивача подзвонила невідома особа та повідомила про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 12-00. Позивач перебуваючи на робочому місці у цеху AT «Мотор Січ», відповідно до встановленого порядку, залишив робоче місце та у 11-50 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де і зустрівся з працівником поліції, який йому телефонував о 10-00.

У подальшому на позивача був складений протокол № 139 від 04.03.2024 року та постанова №139 від 04.03.2024р.

Відповідно до Положень Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони від 01.01.2024 № 3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Втім, позивач вважає, що протокол не містить пояснень самого позивача щодо суті правопорушення, а також містить неправдиву інформацію.

Так, у протоколі зазначено про те, що позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але це не відповідає дійсності та не підтверджено належними доказами. Позивач самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за першим викликом без вжиття заходів доставлення. У протоколі також не зазначено у який спосіб та ким саме здійснено доставлення позивача.

Також протокол не містить відомостей наданих позивачем при складанні протоколу, щодо його відрядження до міста Полтави, як поважність причини неявки. Не відповідає дійсності і посилання у протоколі на ненадання доказів неявки 22.01.2024. Позивач неодноразово зазначив про цю обставину, при цьому документальні докази не міг надати оскільки, як зазначалось вище не був обізнаний про його виклик саме 04.03.2024 року та мету прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У даному випадку враховуючи чисельні порушення та поважність причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме перебування у відрядженні у військовій частині з метою отримання гвинтокрила, є підставою для скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_3 за №139 від 04.03.2024р. Слід також зазначити про відсутність вини у діях позивача, що виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає за необхідне повідомити суд про те, що на підставі Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного за №15906 від 25.10.2023р. ОСОБА_1 надана відстрочка від призову до 24.04.2024 року, про що повідомлений ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення за частиною 2 ст. 210-1 КУпАП за №139 від 04.03.2024р., прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19.03.2024 року відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання даної ухвали подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України і всі докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якій просить в задоволені позову відмовити, постанову № 139 за справою про адміністративне правопорушення вважати законною та обґрунтованою, залишити без змін. В обґрунтування заперечень на дану позовну заяву зазначив, що статтею 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту), виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.23.2022 року у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної; письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні тощо.

Військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 2000 р.н., розпорядженням № 114 від 05.01.2024 на AT «Мотор Січ» було здійснено оповіщення працівників підприємства AT «Мотор Січ» про виклик 22.01.2024 року прибути о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 був ознайомлений з розпорядженням, про що свідчить список робітників підприємства для відвідування ІНФОРМАЦІЯ_4 додаток № 1 до наказу № 31/к від 08.01.2024 року.

Згідно рапорту старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у визначений дату та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини не явки не повідомив, доказів поважності причин неявки не надано, за місцем проживання військовозобов`язаного не вдалось розшукати.

У зв`язку з цим до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області було направлено звернення № 1209/5 від 13.02.2024 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за ст.210- 1 КУпАП.04.03.2024 року гр. ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неприбуття за повісткою 22.01.2024 о 09 год. 00 хв. з поважних причин не надав.04.03.2024 року головним спеціалістом управління командування ІНФОРМАЦІЯ_6 складено протокол № 139 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1

ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13 год. 10 хв. 04.03.2024 року, про що зроблено запис про це та підтверджується підписом ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не прибув 22.01.2024 року о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини не явки не повідомив, доказів поважності причин неявки ним не надано, згідно наданих пояснень в протоколі № 139, ОСОБА_1 з 15.01.2024 року по 24.01.2024 року перебував у відряджені м. Полтава, але доказів поважності причин неявки ним не надав, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ст. 1, ст. 37, ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи, що зазначені дії, вчинені в умовах особливого періоду, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.04.03.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 винесено Постанову № 139 за справою про адміністративне правопорушення, копія постанови ОСОБА_1 отримав 04.03.2024 року під особистий підпис.

Військовозобов`язаний (п. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу») - це громадяни України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно статті 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не прибув за розпорядженням № 114 від 05.01.2024 на AT «Мотор Січ» про виклик 22.01.2024 року о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить список робітників підприємства для відвідування ІНФОРМАЦІЯ_4 додаток № 1 до наказу № 31/к від 08.01.2024 року про оповіщення військовозобов`язаних, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ст. 1, ст. 37, ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП..

Також надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без присутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , заперечення підтримує в повному обсязі.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 20.08.2024 року не з`явився, заяв, клопотань суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.03.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 стосовно позивача було винесено постанову №139 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 6900грн., вказану постанову було винесено на підставі протоколу №139 про адміністративне правопорушення від 04.03.2024 року.

Судом встановлено, що зі змісту постанови та протоколу вбачається, що позивач 22.01.2024 року був належним чином оповіщений і викликаний для уточнення військово-облікових даних та проходження військово- лікарської комісії, був ознайомлений з розпорядженням, про що свідчить список робітників підприємства для відвідування ІНФОРМАЦІЯ_4 . За даним фактом відповідальною особою ТЦК складено відповідний рапорт, ОСОБА_1 про причини неявки не повідомив, доказів поважності причин неявки ним не надано, за місцем проживання військовозобов`язаного не вдалось розшукати.

04.03.2024 року гр. ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неприбуття за повісткою 22.01.2024 о 09 год. 00 хв. з поважних причин не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положенняст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч. 2ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

При вивченні матеріалів заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, як громадянина, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період, що в судовому засіданні підтверджується оскаржуваною постановою.

Також в постанові №139 за справою про адміністративне правопорушення від 04.03.2024 року про притягнення позивача за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не зазначено саме який пункт, частину та статтю ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року за №1487 порушено позивачем та не вказано, що ОСОБА_1 був присутній чи відсутній під час розгляду справи.

Згідно наказу про відрядження АО «Мотор Січ» №62 від12.01.2014 року, слюсар-складальник цеху 62 ОСОБА_1 знаходився у відрядженні у м. Полтава з 15.01.2024 року по 24.01.2024 року з метою виконання прийому від військової частини вертольоту (а.с.14).

Частиною другою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Тобто, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Крім того, як вбачається з оскаржувальної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КупАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, але матеріали постанови не містять інформації про притягнення позивача за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП на протязі року.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів і не спростовані відповідачем.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимогстатті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до наказу про відрядження від 12.01.2024 року, ОСОБА_1 знаходився у відрядженні в м. Полтава до 24.01.2024 року, що унеможливлювало його прибуття 22.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є поважною причиною неявки останнього. Уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`ясувала дану обставину, та не дала належну оцінку неявки ОСОБА_1 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, не встановила винуватість останнього.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248,280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.94 р. Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, № 303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2024 року №139 є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 280, 283-284, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 194, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №139 від 04.03.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього адміністративного апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова