Справа № 140/33959/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/33959/23 пров. № А/857/3486/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року ( суддя Дмитрук В.В.) у справі № 140/33959/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2023 ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 ( далі Постанова №168) в сумі 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах; зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 в сумі 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 .

Протягом тривалого часу ОСОБА_1 приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому мав право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови №168. Бойовим розпорядженням командира НОМЕР_2 обр ТрО №8/1205/дек ОСОБА_1 було наказано організувати та забезпечити роботу медичного пункту 111 обр ТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності 111 обр ТрО. Таким чином, виконуючи бойові завдання на підставі бойових розпоряджень, ОСОБА_1 протягом лютого - березня 2023 року фактично приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови №168, однак ВЧ НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода протиправно не нараховувалася та не виплачувалася.

Відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 , як начальником медичної служби в/ч, у лютому та березні 2023 року на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 було подано рапорти про виплату військовослужбовцям медичної служби ВЧ НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Однак, військовою частиною НОМЕР_1 вказані рапорти не були взяті до розгляду. У зв`язку з чим 22.07.2023 ОСОБА_1 , як начальником медичної служби в/ч на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 було подано повторний рапорт про виплату військовослужбовцям медичної служби ВЧ НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року та заявлено вимогу про проведення службової перевірки за даним фактом.

02.09.2023 командиром ВЧ НОМЕР_1 було затверджено Акт службового розслідування щодо невиплати додаткової винагороди за рапортом ОСОБА_1 . Згідно вказаного Акту службового розслідування, підставою відмови у виплаті визначено: відсутність поіменного складу підрозділу, якому було доручено виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження. Однак, вказаний факт є неправдивим, оскільки у бойовому розпорядженні командира НОМЕР_2 обр ТрО №8/1205/дск та рапортах ОСОБА_1 конкретно вказані поіменні списки військовослужбовців, які брали участь у виконанні бойових завдань згідно конкретних бойових розпоряджень.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 в сумі до 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 в сумі до 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у період дії воєнного стану, військовослужбовці мають право на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбачено Постановою № 168. Втім, таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях, або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх здійснення.

Виходячи з аналізу норм Постанови №168 та Порядку 260, безумовними складовими для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн. медичному персоналу медичних підрозділів є наявність: бойового розпорядження про визначення бойових завдань медичному персоналу в зоні ведення бойових дій, запису в журналі бойових дій, бойового донесення про виконання бойових завдань медичним персоналом медичного підрозділу в зоні бойових дій , доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань медичним персоналом медичного підрозділу у районах ведення воєнних (бойових) дій. Даний перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Апелянт зазначає, що наявність лише бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 щодо здійснення завдань з медичного забезпечення підрозділів у визначеному районі оборони за відсутності відповідного підтвердження перебування медичного персоналу медичних частин в районах ведення воєнних (бойових) дій та виконання зазначеного бойового розпорядження не може вважатись достатніми підставами для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. Ані позивач, ані його командир жодної доповіді про виконання позивачем визначених бойових (спеціальних) завдань відповідно до бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових), на яке посилається позивач дій не зробили. Записи в журналі бойових дій ВЧ НОМЕР_1 , як і бойове донесення про виконання позивачем бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових) дій також відсутні. Жодного із зазначених документів, визначених порядком отримання додаткової винагороди, на підтвердження виконання бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 позивачем судом не встановлено та у своєму рішенні не викладено. Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні рішення, помилково дійшов висновку про право ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн пропорційно часу участі у воєнних (бойових) діях відповідно до бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск.

Додаткова винагорода, передбачена Постановою №168 за лютий 2023 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , нарахована відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) про виплату додаткової винагороди №127 від 16.03.2023 та виплачена 23.03.2023, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди від 01.12.2023 №561 та копією відомості зарахувань додаткової винагороди від 23.03.2023; за березень 2023 року - відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) про виплату додаткової винагороди №167 від 11.04.2023 та виплачена 22.04.2023, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди від 01.12.2023 №561 та копією відомості зарахувань додаткової винагороди від 23.03.2023. Позивач дізнався про порушення своїх прав, яке виразилося у недоотриманні додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за лютий 2023 року саме 23.03.2023 року, а за березень 2023 року - 22.04.2023. У цій справі позивач звернувся до суду з позовною заявою 16 листопада 2023 року в якій оскаржує бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати за лютий-березень 2023 року додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168, в розмірі до 100000,00 грн.

Спірні правовідносини виникли під час дії нової редакції статті 233 КЗпП України, якою встановлено відповідні строки звернення до суду. Позивачем не надано доказів неможливості звернення із даним позовом у встановлений строк. Посилання позивача на ознайомлення з матеріалами службового розслідування, яким встановлено відсутність підстав для нарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн лише у вересні 2023 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання інформації щодо причин ненарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Отримання позивачем на картковий рахунок додаткової винагороди 23.03.2023 та 22.04.2023 свідчить про те, що позивач був обізнаний про порушене його право та мав об`єктивну можливість щодо подання позову у встановлені законом строки.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 №38 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за мобілізацією до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не менше одного місяця та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, призначений з числа осіб офіцерського складу: Молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , лікар медичного пункту, ВОС-9010003. З 25.02.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 №63 лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 03.04.2022 №16 на посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 03.10.2022 справи та посаду лікаря медичного пункту здав, а 04.04.2022 справи та посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно витягу із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, начальнику медичної служби, лейтенанту м/с ОСОБА_1 визначено бойове завдання: з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обр ТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обр ТрО.

Позивач вважає, що перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, має право на додаткову винагороду до 100000,00 грн відповідно до Постанови №168, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бойове розпорядження є доказом залучення позивача до виконання завдань, а саме: забезпечення надання медичної допомоги військовослужбовцям у районах ведення воєнних (бойових) дій медичним персоналом. Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою №168 у розмірі до 100000 грн пропорційно часу участі у воєнних (бойових) діях відповідно до бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята Постанова №168.

Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Згідно з п.2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Слід зазначити, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, доповнено розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, та який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023 (далі - Порядок №260).

Як передбачено пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах:

- 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

-50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах);

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

-30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктами 5, 6 розділу XXXIV Порядку № 260) передбачено, що Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців. Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірні правовідносини врегульовані: пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, чинної з 21.01.2023, та розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в редакції наказу Міністерства оборони №44 від 25.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.

Як вбачається з наданого відповідачем витягу із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск бойове завдання: з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, начальнику медичної служби обрТрО, лейтенанту м/с ОСОБА_1 , видано наказ з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТрО.

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно наданого відповідачем витягу із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск бойове завдання: з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, начальнику медичної служби обрТрО, лейтенанту м/с ОСОБА_1 , видано наказ з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТрО.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції., що вказане бойове розпорядження є доказом залучення позивача до виконання завдань, а саме: забезпечення надання медичної допомоги військовослужбовцям у районах ведення воєнних (бойових) дій медичним персоналом. Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100000 грн пропорційно часу участі у воєнних (бойових) діях відповідно до бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що згідно акту службового розслідування від 02.09.2023 відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для включення позивача до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року в розмірі 100 тис. грн пропорційно участі в бойових діях особовому складу військової частини, тому відповідно з висновків даного акту позивач дізнався про порушення своїх прав. Відтак, ОСОБА_1 не пропустив строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі №140/33959/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга