Справа № 276/1864/24
Суддя: БОБЕР Д. О.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1864/24
Провадження по справі №2-а/276/24/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

Позивач через свого представника адвоката Немировського В.І. звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить: поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року; визнати протиправною та скасувати постанову Серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейською відділення поліції №4 (смт.Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Бондарчук Людмилою Сергіївною, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що постановою Серія ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року (надалі оскаржувана постанова) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі поліцейською відділення поліції №4 (смт.Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Бондарчук Людмилою Сергіївною накладено на ОСОБА_1 (надалі позивач), адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що нібито він 10.07.2024 року о 16:30:00 в с. Рижани по вул. Заводська керуючи тз здійснив зупинку на мосту після початку його пролітної споруди чим на думку поліцейської порушив П.15.9.В ПДР - Порушення заборони зупинки на естакадах, мостах, шляхопроводах, тунелях. Постановлено рішення за порушення ст. 122 ч.1 КУпАП про визнання винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Оскаржувана постанова на думку позивача є незаконною та необгрунтованою та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що у визначений день та час будь-яким транспортним засобом він не керував, в тому числі не здійснював зупинки на мосту. Однак поліцейські в жодний спосіб його доводи не перевірили, а постанову винесли з порушенням норм діючого законодавства. Будь-яких доказів вчинення зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення відповідачем надано не було.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Відповідачу повідомлено про необхідність подати докази разом з поданням відзиву.

Від відповідача - Головного управління Національної поліції в Житомирській області, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими та просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. На обґрунтування заперечень зазначено, що 10.07.2024 року о 16 год. 30 хв. по вул. Заводській, у с. Рижани Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на мосту, після початку його пролітної споруди, чим порушив п.п. 15.9 в Правил дорожнього руху України. Згідно з п.п. 15.9 в Правил, зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейською СРПП відділення поліції № 4 (смт Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Вказує, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відео-докази, що додаються до відзиву.

У поданій стороною позивача відповіді на відзив представник ОСОБА_3 зазначив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а долучене разом з відзивом відео з портативного відео реєстратора поліцейського не є належним та допустимим доказом, оскільки на носії відеозапису безпосередньо запис правопорушення не здійснено, він не є безперервним та постійно переривається, не засвідчений електронним цифровим підписом. Також представник позивача зазначив, що в поясненнях свідків, які долучені до відзиву відповідачем, ідентифікуючі дані свідків замальовані, що не дає змоги встановити цих осіб для можливого допиту в суді

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Звертаючись до суду з позовною заявою, представник позивача просить суд поновити пропущений з поважних причин строкна оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року. Обґрунтовує поважність причини пропуску тим, що оскаржувану постанову на місці її постановлення позивач не отримав, а ознайомився з нею лише 07.08.2024 року, яка надійшла на його поштову адресу простим не рекомендованим листом.

Згідно ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України,позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У відповідності до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вивчивши матеріали справи в межах поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що причина пропуску такого строку є поважною. Суд, поновлюючи пропущений відповідачем строк подачі відзиву на позовну заяву, виходить з того, що позивач отримав оскаржувану постанову простим листом, який був надісланий позивачу відповідачем 16.07.2024 року, про що свідчить копія доданого до позовної заяви поштового конверта.Доказів на спростування поважності причин пропуску строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення матеріали справи не містять.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням наявних у нього доказів, з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій, та порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Так, згідно постанови від 10.07.2024 року серії ЕНА №2579040, винесеної поліцейською СРПП відділення поліції № 4 (смт Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Бондарчук Л.С., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, слідує, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 10.07.2024 року о 16 год. 30 хв. по вул. Заводській, у с. Рижани Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на мосту, після початку його пролітної споруди, чим порушив п. 15.9 «в» Правил дорожнього руху України - порушення заборони зупинки на естакадах, мостах, шляхопроводах, тунелях.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 15.9 «в» ПДР України, зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Згідно п.1.10 ПДР України міст це споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд.

Пролітна споруда - це тримальна конструкція мостової споруди, що перекриває простір між опорами та спирається на них. Прогонова будова сприймає навантаження від елементів мостового полотна, транспортних засобів, пішоходів, вітру тощо, передаючи її на опори мосту. Пролітна споруда малого мосту, що складається з поєднаних між собою елементів перекриття, яка відрізняється тим, що елементи перекриття поєднують в собі половину пролітної споруди та перехідну плиту.

Таким чином, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту зупинки транспортного засобу між початком і кінцем пролітних споруд мосту.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції.

Матеріали справи містять долучені представником відповідача до відзиву в якості доказів пояснення свідків та відеозапис з відео реєстратора поліцейського.

Суд зазначає, що доводи захисника про неналежність та недопустимість відеозапису як доказу, суд вважає безпідставними, оскільки саме на нього посилається представник позивача в позовній заяві, обґрунтовуючи відсутність порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Доводи про недопустимість відеозапису з тих підстав, що відеозапис не є безперервним та часто переривається, суд відхиляє, оскільки вказані доводи суперечать вимогам ст.251 КУпАП, відеозапис вцілому відповідає п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, оскільки не має ознак переривання та монтування під час фіксації обставин, які мають суттєве значення для справи, позивачем не заперечується його участь під час подій, зафіксованих на відеозаписах з бодікамери поліцейського, а переривання відеозапису для написання процесуальних документів жодним чином не свідчить про їх недопустимість.

Крім того, п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео з портативного відео реєстратора поліцейського.

Стосовно тверджень позивача про відсутність на наданому відповідачем відеозаписі цифрового підпису, що, на думку останнього, в силу приписів ст.74 КАС України, свідчить про його недопустимість, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Таким чином, засвідченню електронним підписом підлягають тільки електронні копії електронних доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Так, із матеріалів справи встановлено, що відповідач подав до суду електронні докази: відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського в електронному вигляді на носії інформації DVD-R диску.

Тобто, надані відповідачем електронний примірник відеозапису на електронному носії інформації є оригіналом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Оскільки відповідач подав електронні докази в оригіналі, а тому чинне процесуальне законодавство не містить вимог щодо їх засвідчення електронним підписом.

Подібного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.11.2023 у справі № 686/24064/23.

Що стосується зауважень представника позивача щодо відсутності в надісланих стороні позивача пояснень свідків без їх ідентифікуючих даних, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення свідків з їх повними даними, позивач та його представник будь-яких клопотань про виклик та допит свідків до суду не подавав, а тому у суду відсутні обґрунтовані сумніви у достовірності пояснень таких свідків.

Так, згідно письмового пояснення від 10.07.2024 року свідка ОСОБА_4 , 10.07.2024 року близько 16 години 30 хвилин він їхав зі своєю дружиною з селища Хорошева. Зі сторони с.Данилівка, заднім ходом, без аварійної світлової сигналізації, рухався автомобіль Wolkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вони зробили зауваження водію автомобіля Wolkswagen Caddy та продовжили рух в напрямку смт.Нова Борова. Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 наздогнав їх та, зупинивши їх на мосту в с.Рижани, почав їх ображати.

Згідно письмового пояснення від 10.07.2024 року свідка ОСОБА_6 , 10.07.2024 року близько 16 години 30 хвилин з її чоловіком та подругою вони їхали з селища Хорошева. На повороті на с.Данилівку на швидкості виїхав автомобіль Wolkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без аварійної сигналізації, через що вони ледве не в`їхали в даний автомобіль та зробили йому зауваження. Після цього зазначений автомобіль наздогнав їх на мосту у с.Рижани, водій вийшов з автомобіля та почав нецензурно висловлюватися.

На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими визнавав факт керування автомобілем (16:36:20 - 16:36:50), проте в подальшому його заперечив. Водночас, з вказаного відео не вбачається факт порушення ОСОБА_1 п. 15.9 «в» Правил дорожнього руху, оскільки на ньому зафіксовано події спілкування поліцейських та свідків з ОСОБА_1 , автомобіль Wolkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходитьсяна узбіччі дороги, а не на мосту після початку його пролітної споруди, відтворення зі свідками конкретного місця зупинки ОСОБА_1 автомобіля Wolkswagen Caddy поліцейським не проводилось, а томуфакт такого порушення не зафіксовано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з долучених до матеріалів справи доказами не доведено місце зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на мосту після початку його пролітної споруди, що в даному випадку виключає наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а

Долучені відповідачем до постанови відео та пояснення свідків не доводять факт порушення ОСОБА_1 вказаних в оспорюваній постанові вимог Правил дорожнього руху. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не подано. Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху, а доказів, які б свідчили про протилежне, працівниками поліції не надано.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.Всупереч приписам КАС України відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постановаполіцейської СРПП відділення поліції № 4 (смт Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Бондарчук Л.С.серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду в розмірі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2579040 від 10.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, Житомирська область; .

Суддя Д.О.Бобер