Справа № 120/19087/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 вересня 2024 р. Справа № 120/19087/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 03 листопада 2023 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 через четвертий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, у якій просила видати їй посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28 травня 1993 року № 379.

Проте листом від 09 листопада 2023 року відповідач відмовив у видачі такого посвідчення.

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, тому й звернулася до суду із цим позовом з вимогою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 посвідчення на право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28 травня 1993 року № 379.

Ухвалою від 26 грудня 2023 року відкрито провадження в адміністративний справі, задоволено клопотання позивачки та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію заяви та долучених до неї документів, що подавалися ОСОБА_1 до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 03 листопада 2023 року.

15 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740, статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України згідно з цим Порядком надається зокрема сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Як зазначає представник відповідача далі, пунктом 3 згаданого вище Порядку передбачено, що до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до пункту 7 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, на підставі якого надаються пільги, гарантії та компенсації, встановлені для таких осіб Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно з пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни посвідчення видаються батькам, дружині (чоловіку) у разі, коли вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, дітям, які не досягли повноліття, або повнолітнім дітям - особам з інвалідністю з дитинства військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти (і за рішенням суду визнані безвісно відсутніми) під час проходження військової служби.

Далі представник відповідача зазначив, що у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 1840/2940/18 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність відмови у встановленні статусу «Член сім`ї загиблого (померлого)» та видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого», так як позивач, хоч і проживала спільно із загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним на час його загибелі не перебувала, статусу члена його сім`ї не мала.

За наведених обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року у справі № 143/302/22 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задоволено. Таким рішенням встановлено факт, що ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Херсон. Окрім того, цим рішенням частково задоволено заяву позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю без шлюбу з 01 січня 2004 року по 10 березня 2022 року.

Іншим рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року у цій же справі скасовано рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачці у задоволенні заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому змінено рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року в частині часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу з 01 січня 2004 року по 24 лютого 2022 року.

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просила видати їй посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби від 28 травня 1993 року № 379.

Проте листом від 09 листопада 2023 року вих. № 952/9/ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовив позивачці у видачі посвідчення з тих підстав, що бажане позивачкою посвідчення видається тільки членам сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби. Також у листі йдеться про те, що у рішеннях Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року та від 01 травня 2023 року у справі № 143/302/22, що долучені до заяви, не міститься зобов`язальних вимог щодо видачі ОСОБА_1 відповідного посвідчення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі також - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону № 2011-XII передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до частини 13 статті 14 Закону № 2011-XII особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма і порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 6 статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Водночас пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий територіальним центром комплектування та соціальної підтримки

Наказом Міністерства оборони України № 937 від 31 грудня 2014 року затверджено Інструкцію з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, згідно з пунктом 4.16 якої членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

Відтак наведеними вище приписами до членів сім`ї, які мають право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовців, які загинули під час виконання військового обов`язку, віднесено батька, матір, дружину, чоловіка або дитину.

Водночас, відмовляючи позивачці у видачі посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, відповідач вказав на те, що заявниця не належить до жодної з визначених чинним законодавством категорії осіб, які мають право на отримання такого посвідчення, а долучені до такої заяви копії судових рішень не наділяють її таким правом.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Херсон, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть № 459.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року у справі №143/302/22 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасовано рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачці у задоволенні заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; змінено рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року в частині часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу з 01 січня 2004 року по 24 лютого 2022 року.

Відтак вказаним судовим рішенням підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу з 01 січня 2004 року по 24 лютого 2022 року, проте, на переконання суду, проживання однією сім`єю без шлюбу не означає набуття позивачкою статусу члена сім`ї ОСОБА_2 , зокрема його дружини.

Слід зауважити, що встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу не легітимізує і не може легітимізувати правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя стає таким незалежно від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відтак встановлення рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 01 травня 2023 року у справі № 143/302/22 факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_2 не створює підстав для набуття позивачкою статусу члена сім`ї такого військовослужбовця для одержання гарантій, передбачених чинним законодавством.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 804/1501/18, від 19 березня 2021 року у справі № 1840/2940/18, від 06 липня 2022 року у справі № 809/1346/17, незважаючи на те, що в таких судових рішеннях надавалася оцінка підставам надання жінці, яка перебувала в незареєстрованому шлюбі, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, а не члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, помер, чи пропав безвісти, як у справі, що розглядається. Проте, на думку суду, такі висновки є релевантними для застосування і в цій справі.

Водночас варто наголосити на тому, що частиною 6 статті 18 Закону № 2011-XII чітко встановлено, що право на пільги передбачені цим Законом, мають вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби.

Проте у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 належить до однієї з наведених вище категорій осіб.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для видачі ОСОБА_1 посвідчення на право користування пільгами сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, що свідчить про правомірність відмови відповідача у видачі такого посвідчення.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 )

Повний текст рішення суду складено 17.09.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович