Справа № 480/4320/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 вересня 2024 року Справа № 480/4320/24

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4320/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 70 000 грн., за період: з 01.07.2022 по 04.07.2022, з 07.07.2022 по 10.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 28.07.2022, з 21.09.2022 по 24.09.2022, з 03.10.2022 по 06.10.2022, з 12.10.2022 по 15.10.2022, з 24.10.2022 по 27.10.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 70 000 грн., за період: з 01.07.2022 по 04.07.2022, з 07.07.2022 по 10.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 28.07.2022, з 21.09.2022 по 24.09.2022, з 03.10.2022 по 06.10.2022, з 12.10.2022 по 15.10.2022, з 24.10.2022 по 27.10.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою суду від 27.05.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В подальшому, представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву в якому, окрім іншого, просить суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.08.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху, як таку, що подана з порушенням вимог ст. 161 КАС України. У даній ухвалі вказано недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення, який становить десять днів з дня отримання копії ухвали.

В подальшому, представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що позивач є військовослужбовцем, постійно перебуває на службі та залучався до безпосередньої участі в заходах в зоні проведення бойових дій, а тому дія воєнного стану безпосередньо вплинула на його можливість звернення до суду в межах строку.

Ухвалою суду від 04.09.2024 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданого позову на 10 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити ІНШІ поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали суду, окрім зазначених у вищевказаному клопотанні, представник позивача зазначив, що звернувся до суду в межах тримісячного строку з дати отримання відповіді на запит, а саме 15.04.2024 року.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати та їх складових, у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Предметом спору у даній справі є, зокрема, нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 01.07.2022 по 04.07.2022, з 07.07.2022 по 10.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 28.07.2022, з 21.09.2022 по 24.09.2022, з 03.10.2022 по 06.10.2022, з 12.10.2022 по 15.10.2022, з 24.10.2022 по 27.10.2022.

У відповідності до приписів частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагороду, яка обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», яка складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведеного випливає, що додаткова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, є складовою заробітної плати, а відтак очевидним є те, що спір про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, стосується грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовця.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів виходить з того, що спір щодо додаткової винагороди є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічні правові висновки приведено в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України викладені у рішеннях від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 та від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд у справі №260/3564/22 (рішення від 06.04.2023) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

У згаданому рішенні у справі №260/3564/22 Верховний Суд констатував, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Наведене дає підстави для висновку, що до 19 липня 2022 року строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом не був обмежений будь-яким строком, а тому звернувшись до суду із вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити щомісячну доплату у вигляді додаткової винагороди за період з 01.07.2022 по 18.07.2022, позивач не порушив строки передбачені статтею 233 КЗпП України.

Водночас, після 19.07.2022 набрала чинність частина перша статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, за якою строк звернення до суду з трудовим спором був обмежений тримісячним терміном.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: « 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 № 211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 № 651).

Відтак, після 30.06.2023 у позивача була можливість протягом трьох місяців звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки строки, визначені статтею 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії такого карантину. Однак, такою можливістю до 02.11.2023 позивач не скористався та з відповідним позовом звернувся лише 24 травня 2024 року.

Між тим, суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у справі №480/3895/22 (постанова від 05 жовтня 2023 року).

Порушуючи питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, позивач зауважував на те, що позивач є військовослужбовцем, постійно перебуває на службі та залучався до безпосередньої участі в заходах в зоні проведення бойових дій, а тому дія воєнного стану безпосередньо вплинула на його можливість звернення до суду в межах строку. Крім того, позивач зазначив, що звернувся до суду в межах тримісячного строку з дати отримання відповіді на запит, а саме 15.04.2024 року.

Враховуючи, що позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, знаходиться в районах несення військової служби та постійно виконує завдання із захисту та оборони держави, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду та поновити позивачу процесуальний строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. 171 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

2. Продовжити розгляд справи №480/4320/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

3. Роз`яснити сторонам, що інформацію у справі, що розглядається, можна отримати в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України на веб-сторінці http://adm.su.court.gov.ua/sud1870/.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Воловик