Справа № 160/32602/23
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 160/32602/23

адміністративне провадження № К/990/32262/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Берназюка Я.О.,

перевіривши касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі №160/32602/23 за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування акту та припису,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Акт, складений 27.11.2023 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці №ПС/ДН/40430/0010;

- визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушень №ПС/ДН/40430/0010/П від 27.11.2023, виданий Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024, що залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень №ПС/ДН/40430/0010/П від 27.11.2023, виданий Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці. Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» сплачену суму судового збору у розмірі 2684 грн.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права з підстав відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування статті 3, частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», статей 32, 97, 103, 116, 117 Кодексу законів про працю України, підпункту 3 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2024 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліку шляхом надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин такого пропуску.

Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету заявника 09.09.20214 о 21:56 год, отже вважається врученою 10.09.2024.

13.09.2024 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник зазначає, що в ухвалі Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 28.05.2024 помилково зазначено, що заявник не зазначив про наявність передбачених частиною п`ятою статті 328 КАС України підстав касаційного оскарження судових рішень. Також зазначає, що про наявність ухвали Верховного Суду від 28.05.2024 Міжрегіональне управління дізналося 19.07.2024 з підсистеми «Електронний суд», хоча в електронному кабінеті заявника розміщена інформація про надходження ухвали 04.06.2024. При цьому заявник вказує на те, що добросовісно та сумлінно вживав всіх заходів, щоб дізнатися про стан касаційного провадження у справі. Також обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку, заявник покликається на введення в Україні воєнного стану, повітряні тривоги та обмеження постачання електроенергії.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску процесуального строку, наведених у заявленому клопотанні, Суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 28.05.2024 скаржник не зазначив про наявність, в тому числі, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав касаційного оскарження, а лише формально послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що не є підставою для відкриття касаційного провадження за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

Крім того, у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року зі справи "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вже зазначалося в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 09.09.2024 невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Також Суд звертав увагу заявника на те, що повернення раніше поданої касаційної скарги не зумовлює можливість повторного звернення до суду касаційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Щодо посилань заявника на введення в України воєнного стану, повітряні тривоги та обмеження постачання електроенергії, варто зазначити, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Таким чином сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги для органу державної влади повноваження якого в таких умовах не припиняються.

Крім цього, Судом не встановлено обставин, що перешкоджали відповідачу через запровадження в Україні воєнного стану звернутись до Верховного Суду із касаційною скаргою, починаючи з дати прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду (24.04.2024) з дотриманням визначених законом вимог щодо форми та змісту такої касаційної скарги, а сам факт запровадження воєнного стану в Україні, збільшення повітряних тривог, їх тривалості, перебої із енергопостачанням, без обґрунтування неможливості звернення до Суду у розумні строки із зазначенням конкретних обставин, не може вважатись поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Отже, оскільки скаржник є суб`єктом владних повноважень, який в умовах воєнного часу зобов`язаний здійснювати свої повноваження на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та не надав доказів в підтвердження існування об`єктивних непереборних обставин, які унеможливлювали вчасне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яка відповідає вимогам закону щодо її форми та змісту, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання наведених Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці причин пропуску такого строку поважними.

Таким чином, вказані скаржником причині пропуску строку касаційного оскарження, що окрім цього не підтверджені належними та допустимими доказами, не дає підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі.

Згідно пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

Керуючись статтями 329, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці підстави для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024, та відмовити в задоволені заяви Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про поновлення строку на касаційне їх оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі №160/32602/23 за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування акту та припису.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.Г. Стеценко