Справа № 440/463/24
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Слободянюк Н.І.

18 вересня 2024 р. Справа № 440/463/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

12.01.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) щодо неврахування йому загального стажу на посаді судді 24 роки 5 місяців 2 дні до стажу судді у відставці, призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 відсотків від суддівської винагороди з урахуванням стажу на посаді судді 24 роки 5 місяців 2 дні з дати виникнення права на неї, тобто з 04.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області № 43 від 01.01.2024 року йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці, одна не вірно визначено загальний відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач зазначає, що його стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання, складає 24 роки 05 місяців 15 днів, тому розмір щомісячного грошового утримання має становити 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ у Полтавській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислено відповідно до ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) в розмірі 50% від заробітку згідно довідки № 02/3068/23 та складає 58 961,10грн. (117922,20 х 50%). До стажу роботи на посаді судді, обчисленого відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402-VIII, який склав 17 років 11 місяців 29 днів (враховано по 03 жовтня 2023 року), зараховано період роботи з 05.10.2005 року по 03.10.2023 року - суддя, голова, суддя Полтавського районного суду Полтавської області.

Також, відповідач зазначив, що ст. 137 Закону № 1402-VIII визначено виключний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Період навчання як період проходження строкової військової служби до вказаного переліку посад не належить. Також Закон № 1402-VIII не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи на прокурорських посадах та роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем роботи на прокурорських посадах, зокрема, робота помічником адвоката та робота юрисконсультом.

Крім того, відповідач звернув увагу суду, що заява ОСОБА_1 від 27.12.2023 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання, хоча і подана до ГУ ПФУ в Полтавській області за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме ГУ ПФУ в Одеській обалсті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 року (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні) частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області «Про призначення пенсії» № 43 від 01.01.2024 року в частині незарахування всього стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання, - всього 24 роки 5 місяців 15 днів та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати весь стаж ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання - всього 24 роки 5 місяців 15 днів, та провести ОСОБА_1 з 04.10.2023 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді в загальному розмірі складає 24 роки 5 місяців 15 днів, то позивач має право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.10.2023 року в розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2% х 4 роки, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

З огляду на те, що рішення № 43 від 01.01.2024 року «Про призначення пенсії» приймалося ГУ ПФУ в Одеській області, а не ГУ ПФУ в Полтавській області, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ГУ ПФУ в Полтавській області задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року № 193-IX та з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визначено, зокрема, єдиний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який врегульований у ст. 142 Закону № 1402-VIII. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Відповідно до ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Також до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Враховуючи вищевикладене, чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді часу проходження строкової військової служби, періоду навчання, тощо, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом № 1402-VIII на момент відповідного розрахунку. При цьому, порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, передбачений у ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, зводиться до виплати довічного грошового утримання у відповідному розмірі, що не є тотожним порядку призначення таких виплат у конкретному розмірі. При прийняті рішення по справі № 440/463/24 суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що розмір грошового утримання, має бути здійснений відповідно до ст. 142 Закону № 1402-VIII, виходячи з розрахунку 5 0% від суми суддівської винагороди з врахуванням лише суддівського стажу роботи ОСОБА_1 , а не у розмірі 58%, як зобов`язано у рішенні суду

У відзиві на апеляційна скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , Указом Президента України від 22.09.2005 року № 1308/2005 призначений на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області строком на п`ять років, Постановою Верховної Ради України від 07.10.2010 року № 2594-VI обраний на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 947/0/15-23 від 03.10.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» (а.с. 14-19) ОСОБА_1 звільнено з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 18 років 11 днів; строк навчання в Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі як період проходження строкової військової служби 2 роки; періоди роботи на прокурорських посадах 1 рік 9 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем роботи на прокурорських посадах, 2 роки 7 місяців 4 дні. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку, становить 24 роки 5 місяців 15 днів.

Наказом Полтавського районного суду Полтавської області № 28/ос.с від 03.10.2023 року суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Полтавського районного суду Полтавської області 03.10.2023 року у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку (а.с. 20).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 від 25.12.2023 року № 28:

- з 05.08.1982 року по 27.07.1986 року - курсант Ленінградського вищого загальновійськового командного училища (2 роки);

- з 01.10.1998 року по 16.08.1999 року стажист помічника прокурора Полтавського району (10 місяців 16 днів);

- з 17.08.1999 року по 18.06.2000 року помічник прокурора Полтавського району (10 місяців 01 день);

- з 19.06.2000 року по 18.05.2001 року старший слідчий прокуратури Полтавського району (10 місяців 29 днів);

- з 30.05.2001 року по 31.08.2001 року помічник адвоката (3 місяці 02 дні);

- з 01.07.2002 року по 30.11.2002 року помічник адвоката (05 місяці);

- з 01.12.2002 року по 30.04.2004 року юрисконсульт Громадської організації «Незалежний центр економічних досліджень» (01 рік 05 місяців);

- з 05.10.2005 року по 22.04.2014 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області (08 років 06 місяців 18 днів);

- з 23.04.2014 року по 10.05.2020 року голова Полтавського районного суду Полтавської області (06 років 00 місяців 18 днів);

- з 11.05.2020 року по 03.10.2023 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області (03 роки 04 місяці 23 дні). Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 становить 24 роки 5 місяців 15 днів. (а.с. 22-23)

27.12.2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та надав необхідний пакет документів.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та 01.01.2024 року прийнято рішення № 43 «Про призначення пенсії», яким з 04.10.2023 року призначена виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % грошового утримання працюючого судді (а.с. 38).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що на час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями ст. 142 Закону № 1402-VIII, частиною третьою якої передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно із ч. 1 ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді».

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII) визначено, що під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Таким чином, виходячи із зазначеної норми Закону № 1789-XII та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, підлягають зарахуванню періоди роботи на посадах помічника прокурора Полтавського району (10 місяців 1 день) та старшого слідчого прокуратури Полтавського району (10 місяців 29 днів) 1 рік 9 місяців.

Згідно із ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статує суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»).

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 127 Конституції України в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, який, з-поміж іншого, має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після здобуття вищої юридичної освіти працював на посадах стажиста помічника прокурора Полтавського району (з 01.10.1998 року по 16.08.1999 року), помічника адвоката (із 30.05.2001 року по 31.08.2001 року, з 01.07.2002 року по 30.11.2002 року), юрисконсульта Громадської організації «Незалежний центр економічних досліджень» (з 01.12.2002 року по 30.04.2004 року). Стаж роботи на цих посадах становить 2 роки 7 місяців 4 дні та підлягає зарахуванню окремо як такий, вимога щодо наявності якого встановлена ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII та надає право для призначення на посаду судді, і не охоплюється стажем роботи на інших прокурорських посадах.

Абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З копій військового квитка та послужного списку ОСОБА_1 вбачається, що в період з 05.08.1982 року по 27.07.1986 року він був курсантом Ленінградського вищого загальновійськового командного училища.

Частиною 2 ст. 11 Закону СРСР від 12 жовтня 1967 року № 1950-VІІ «Про загальний військовий обов`язок», чинною на час навчання ОСОБА_1 у Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі, було встановлено, що громадяни, прийняті до військово-навчальних закладів, є такими, що перебувають на дійсній військовій службі і називаються курсантами. На них поширюються обов`язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їхні сім`ї користувалися правами, пільгами та перевагами, встановленими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їхніх сімей.

Згідно з пунктом 1 статті 13 вказаного Закону СРСР для солдатів і сержантів Радянської Армії, берегових частин і авіації Військово-Морського Флоту був установлений дворічний строк дійсної військової служби.

Таким чином, законодавство колишнього СРСР прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах.

Виходячи з аналізу Закону СРСР від 12.10.1967 року № 1950-VІІ «Про загальний військовий обов`язок», ОСОБА_1 , будучи курсантом військового навчального закладу, набув статусу військовослужбовця строкової військової служби.

Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню два роки навчання в Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі як період проходження строкової військової служби.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 18 років 11 днів; строк навчання в Ленінградському вищому загальновійськовому командному училищі як період проходження строкової військової служби 2 роки; періоди роботи на прокурорських посадах 1 рік 9 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем роботи на прокурорських посадах, 2 роки 7 місяців 4 дні.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 24 роки 5 місяців 15 днів.

У постанові від 28.08.2023 року у справі № 360/6255/21 Верховний Суд дійшов висновку, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Оскільки станом на дату ухвалення рішення Вищою радою правосуддя № 947/0/15-23 від 03.10.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку становить 24 роки 5 місяців 15 днів, позивач має право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.10.2023 року в розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % за 20 років + (2% х 4 роки, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

З урахуванням наведено вище, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 43 від 01.01.2024 року «Про призначення пенсії» в частині незарахування стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання - 24 роки 5 місяців 15 днів та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, прийняте відповідачем ГУ ПФУ в Одеській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню у зазначеній частині.

Враховуючи, що рішення № 43 від 01.01.2024 року «Про призначення пенсії» приймалося ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме ГУ ПФУ в Одеській області необхідно зобов`язати зарахувати стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання - 24 роки 5 місяців 15 днів, та провести ОСОБА_1 з 04.10.2023 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі № 440/463/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц