Справа № 160/20300/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20300/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року (суддя Юхно І.В.) по справі №160/20300/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова Компанія «ДТЗ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403070/2023/000059/2 від 18.04.2023р.

Підставами позову визначено те, що надані для митного оформлення документи були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року позов задоволено.

Рішення суду фактично мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару. При цьому, суд зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації наявній в інформаційних базах митниці, а формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду

та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також наявність у митниці інформації щодо раніш розмитнених подібних товарів, яку і було застосовано при коригуванні митної вартості. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскарженого у межах цієї справи рішення митного органу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що 19.12.2019 між ТОВ ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ДТЗ (Покупець) та компанією QINGDAO YUANHENG TUCK CO.,LTD, Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №YUAN-1-2020 (далі Контракт), строком дії до 31.12.2021, але в будь-якому випадку діє до виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань і завершення розрахунків. Його дія продовжується на наступний рік, якщо ні одна з Сторін письмово не заявить іншій Стороні про його скасування не менш ніж за 3 місяці до закінчення дії Контракту (п.10.5 Контракту).

Пунктом 1.1 Контракту визначено, що Продавець продає, а Покупець купує Товар, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Відповідно до пункту 2.1 Контракту поставка Товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного Контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією Специфікацією.

Поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені і ній, шляхом підписання додаткової угоди. У разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення (п.3.1 та п.3.1.1 Контракту).

Положеннями пунктів 4.1-4.3 Контракту передбачено, що ціна на Товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього Контракту. За домовленістю сторін , у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою після чого Продавець повинен надати Покупцю коригуючу Специфікацію та інвойс. У ціну Товару включена вартість упаковки і маркування. Загальна сума Контракту 1 000 000,00 USD.

Умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. За домовленістю сторін умови оплати, зазначені у Специфікації, можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди (п.5.2 Контракту).

Згідно з пунктами 6.1 та 6.3 Контракту упаковка Товару повинна забезпечити повне збереження Товару при транспортуванні усіма видами транспорту з урахуванням перевалок, а також при зберіганні. Упаковка Товару не підлягає поверненню і призначена виключно для збереження Товару при транспортуванні і зберіганні.

В подальшому, між Сторонами було укладено наступні Специфікації (Додатки) до Контракту:

- Специфікацію (Додаток) №12 від 03.01.2023, відповідно до якої з урахуванням Додаткової угоди №8 від 06.07.2023 Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товари згідно з даною Специфікацією у загальній кількості 10400 шт (4 позиції) загальною вартістю 26 816,00 USD. У Специфікації визначені строки поставки: березень-квітень 2023 року; умови поставки FOB Циндао, Китай, а також умови оплати: попередня оплата в розмірі 16 693,77 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації. Оплата в розмірі 10 122,23 дол. США здійснюється до 31.12.2023;

- Специфікацію (Додаток) №13 від 04.01.2023, відповідно до якої з урахуванням Додаткової угоди №8 від 06.07.2023 Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товари згідно з даною Специфікацією у загальній кількості 4000 штук (2 позиції) загальною вартістю 3700,00 USD. У Специфікації визначені строки поставки: березень-квітень 2023 року; умови поставки FOB Циндао, Китай, а також умови оплати: оплата в розмірі 3700,00 дол. США здійснюється до 31.12.2023.

10.01.2023 компанією QINGDAO YUANHENG TUCK CO.,LTD на виконання умов Контракту та Специфікацій №12 та №13 виставлено рахунок-фактуру (інвойс) №2023YUAN-1 на визначений у зазначених Специфікаціях товар у кількості 4 позиції на загальну суму 18133,00 USD.

17.04.2023 Позивачем до митного контролю та митного оформлення подано електронну митну декларацію (далі ЕМД) № 23UA16U3 на товари:

Товар 1. Покришки для тачок пневматичні гумові, нові до ручних будівельних візків виробництва торговельних марок "Vitals" / "Limex": покришка в комплекті з камерою, арт.4,8/4,00-8 2PR (тип протектора універсальний / ширина 4,8 дюйми / висота профілю - 4,0 дюйми / посадковий d= 8 дюймів / індекс навантаження 2PR) -1000шт..

Товар 2. Камери пневматичні гумові для тачок, нові до ручних будівельних візків виробництва торговельних марок "Vitals" / "Limex": камера арт.4,00-8 (висота профілю -4,0 дюйми/посадковий d= 8 дюймів ) -3000шт..

Товар 3. Частини до ручних будівельних візків виробництва торговельних марок "Vitals" / "Limex": колеса універсальні до тачек типу 100л/180кг - сталевий диск з маточиною, з суцільнолитою шиною у зборі (зовн.D = 16 дюйми / ширина - 4,80 дюйма / D1 диска - 8 дюймів / маточина d = 20мм): арт.100/180 -2225шт.; арт.100/180 (К) -2600шт.

на загальну суму 18133,00 USD на умовах поставки FOB QINDAO CN (графа 20), до якої на підтвердження митної вартості товару позивачем надано (графа 44):

- декларація митної вартості;

- зовнішньоекономічний контракт № YUAN-1-2020 від 19.12.2019р.;

- додатки (специфікації) до нього: №12 від 03.01.2023р., №13 від 04.01.23р.;

- додаткову угоду №7 від 09.01.2023;

- платіжне доручення №1453 від 10.03.2023;

- рахунок-фактура № 2023YUAN-1 від 10.01.23р;

- пакувальний лист від 10.01.2023;

- договір перевезення №1510/912/2019 від 15.10.19р.;

- заявку на перевезення №1/141 від 04.01.2023;

- коносамент № BW23010072 від 20.01.2023 р.;

- рахунок на оплату: №L60586 від 20.03.23р.;

- акт виконаних робіт від 14.04.23р.;

- довідку про транспортні витрати від 06.04.23р.;

- залізничну накладну від 05.04.2023 р.

Митницею направлено електронне повідомлення №1 декларанту, у якому, зокрема, зазначено про встановлення розбіжностей поданих декларантом документах, а саме:

1) декларантом подано до митного оформлення копії: коносамент від 20.01.2023 №BW23010072 без відміток перевізника;

2) декларантом додатково надано банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453, в графі 70 вказано специфікацію від 03.01.2023 №12, до МД подана специфікація від 04.01.2023 №13 яка не вказана в банківському платіжному документі, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453.

У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), Митницею запропоновано надати документи: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо рахунок сплачено; - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Листом № 001-18/04 від18.04.2023р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: - комерційну пропозицію виробника від 30.11.2022; прайс-лист виробника від 24.11.2022; виписку з особистого банківського рахунку декларанта, фото товарів, також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

18.04.2023 року відповідач рішенням №UA403070/2023/000059/2 скоригував митну вартість товарів за резервним методом наступним чином:

- товару №1 на рівні 3,0100 дол. США/кг (4,6505 дол. США/шт) згідно ЕМД №UА408020/2023/021376 від 24.03.2023;

- товару №2 на рівні 2,0679 дол. США/кг (0,7403 дол. США/шт) згідно ЕМД №UА87200/2023/001100 від 03.02.2023;

- товару №3 на рівні 1,2639 дол. США/кг згідно ЕМД №UА403070/2023/000617 від 17.04.202.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що за результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступну митну формальність за кодом "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та додатково інспектором" 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларантом подано до митного оформлення копії: коносамент від 20.01.2023 №ВW23010072 без відміток перевізника. Декларантом додатково надано банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453, в графі 70 вказано специфікацію від 03.01.2023 №12, до МД подана специфікація від 04.01.2023 №13 яка не вказана в банківському платіжному документі, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453. Декларантом 18.04.2023 надіслано лист № 001-18/04 та повідомлено митний орган, що всі документи надані, та про відсутність можливості надати додаткові документи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, правильно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи.

Визначивши повноваження митного органу, підстави прийняття оскаржуваних рішень, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З`ясувавши обставини, з якими відповідач пов`язує наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості, суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставною позицію митного органу про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.

Такі висновки узгоджуються із встановленими у цій справі обставинами, які свідчать про те, що за умовами Контракту від 19.12.2019 №YUAN-1-2020 поставка товару здійснюються в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту.

У Специфікаціях від 03.01.2023 №12 та від 04.01.2023 №13 Сторонами визначені умови поставки FOB Циндао (Китай).

Відповідно до Інкотермс 2010 умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту.

Тобто, базис поставки FОВ Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, складовими митної вартості у спірному випадку, відповідно до умов поставки товару, є інвойсна вартість товару та вартість міжнародного морського перевезення (фрахту) товару з порту відправлення в порт призначення (до кордону України).

У спірному випадку позивачем була надано до митного контролю документи, які підтверджували заявлену митну вартість та які зазначені вище.

Натомість, Митницею зроблено висновок про наявність розбіжностей в поданих документах, а саме:

1) декларантом подано до митного оформлення копії: коносамент від 20.01.2023 №BW23010072 без відміток перевізника;

2) декларантом додатково надано банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453, в графі 70 вказано специфікацію від 03.01.2023 №12, до МД подана специфікація від 04.01.2023 №13 яка не вказана в банківському платіжному документі, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453.

З приводу такої позиції Митниці суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що коносамент (Bill of Lading) є документом, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. При цьому, в міжнародній практиці морських перевезень на даний момент використовується цифрові версії паперових коносаментів та телекс-релізи коносаментів, які по своїй суті є електронною версією паперового коносаменту, яка зберігається в електронному вигляді та може бути передана в будь-яке місце моментально. Саме телекс-реліз коносаменту і був виданий перевізником декларанту. Дійсність та правочинність наданого коносаменту підтверджена самим перевізником фактом здійснення міжнародного комбінованого перевезення контейнера з товаром та фактом надходження товару в зону митного контролю для оформлення. Достовірність наданого коносамента підтверджується іншими наданими митниці документами, в яких зазначено номер коносаменту та вся інша необхідна для митного оформлення інформація

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що оскільки коносамент був виданий в електронній формі за допомогою телекс-релізу - повідомлення по внутрішній системі про можливість видачі вантажу одержувачу без пред`явлення оригіналу коносаменту, то вказані обставини виключають можливість проставляння відміток на коносаменті.

Стосовно тверджень митного органу про те, що декларантом додатково надано банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.03.2023 № 1453, в графі 70 вказано специфікацію від 03.01.2023 №12, до МД подана специфікація від 04.01.2023 №13 яка не вказана в банківському платіжному документі, що стосується товару від 10.03.2023 №1453, судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що поставка товару здійснювалась відповідно до Специфікації №12 (товар №3) та Специфікації №13 (товари №1, 2). Платіжне доручення №1453 від 10.03.2023 підтверджує факт здійснення часткової оплати вартості товару за Специфікацією №12, що підтверджується як самою Специфікацією так і інформацією, зазначеною в самому банківському документі. Специфікація №13 не була та не могла бути зазначена в платіжному дорученні оскільки оплата за нею не здійснювалась, а після здійснення митного оформлення товару, 06.07.2023 Сторони Контракту уклади Додаткову угоду №8, за якою змінені терміни умови оплати термін оплати коштів за поставлений товар за Специфікаціями №12 та №13 продовжено до 31.12.2023.

Отже, встановлені обставини спростовують позицію Митниці про наявні розбіжності в платіжних документах.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано зверну увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Таким чином, проаналізувавши підстави, з якими Митниця пов`язувала наявність розбіжностей в поданих документах та те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а відповідно і визначені Митницею підстави для витребування додаткових документів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про наявність обгрунтованих сумнівів у Митниці щодо правильності визначення митної вартості.

Стосовно аргументів відповідача про ненадання позивачем усіх додатково витребуваних документів суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки у спірному випадку позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

Отже, проаналізувавши підстави прийняття Митницею рішення про коригування митної вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені Митницею обставини не можуть бути правовою підставою для коригування митної вартості товару.

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації наявній в інформаційних базах митниці, а формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Правильними вважає суд апеляційної інстанції і висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованості самого рішення про коригування митної вартості.

З цього приводу суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловлену, зокрема, у постановах від 13.10.2020 у справі № 826/13139/15, від 22.07.2021 у справі № 540/1918/20.

У спірному випадку Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №160/20300/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивна частини проголошено 17.09.2024

Повне судове рішення складено 18.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк