Справа № 380/9504/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9504/24 пров. № А/857/18305/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Судової Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року про закриття провадження, прийняту суддею Кравцівим О.Р. у м. Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - В/Ч, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4250,95 грн. за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 у загальній сумі 81179,41 гривень, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 провадження у справі закрито відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Закриваючи провадження, суд виходив з того, що стосовно заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно провести перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 є рішення суду, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили та на момент звернення позивача до суду не виконано відповідачем.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у справі №380/4314/20 судом не вирішувалося питання права позивача на отримання так званої «поточної» індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2019.

Питання щодо обрахунку індексації, яка належить до виплати позивачу, судом при розгляді справи №380/4314/20 не розглядалось та дане питання, було віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

Предметом спору у даній справі є право позивача на отримання за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 «індексації-різниці» грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 4250,95 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу та передбачена нормами абзаців 3, 4,5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Звертає увагу на те, що судами не досліджувалось питання наявності права, розміру, механізму розрахунку щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення позивача відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Так, судами не досліджувався грошовий дохід позивача, підвищення грошового доходу позивача та не установлювалось чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які склали підстави для прийняття оскаржуваного процесуального судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З огляду на п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з сформульованої практики, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 справа № 9901/432/18, постановах Верховного Суду від 17.10.2019 в справі № 340/869/19, від 30.01.2020 в справі № 2а-161/11, від 30.04.2020 в справі №813/4138/17, від 26.05.2020 в справі № 805/1963/17-а, від 16.07.2020 в справі №182/3773/15-а, умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Судом встановлено, що у справі №380/4314/20 позивач оскаржував бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 до 20.09.2018 та просив стягнути з В/Ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 04.10.2019 у сумі 140 771, 27 грн.

Рішенням від 24.11.2020 у справі №380/4314/20 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 20.09.2018; зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.09.2018 з урахуванням проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 рішення у справі №380/4314/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по жовтень 2019; зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 по 28 лютого 2018 та з березня 2018 по жовтень 2019 з урахуванням січня 2008 та березня 2018 як базових місяців, відповідно, та здійснити виплату з врахуванням виплачених сум.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 , в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; зобов`язання нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4250,95 грн. за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 у загальній сумі 81179,41 гривень, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не здійснив порівняльного аналізу підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №380/4314/20, не з`ясував ознаки тотожності між позовними вимогами у цих справах, незважаючи на те, що їх з`ясування є передумовою для закриття провадження в адміністративній справі з підстав встановлених пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предмет у даній справі та у справі №380/4314/20 не є тотожними, оскільки ОСОБА_1 просить нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4250,95 грн. за період з 01.03.2018 по 04.10.2019 у загальній сумі 81179,41 гривень, що не досліджувалося під час судового розгляду справи №380/4314/20, оскільки суд дійшов висновку про те, що визначення конкретної суми буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд не вирішував позовних вимог про нарахування та виплату індексацію-різниці грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Крім того, позивач просить нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.10.2019, натомість у справі №380/4314/20 спірним є період з січня 2016 по жовтень 2019.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що вимоги заявлені позивачем у цій справі вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №380/4314/20 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову та аргументи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не вірно застосовано інститут закриття провадження у справі та порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.243,312,320,321,322,325,328Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року про закриття провадження у справі №380/9504/24 скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.09.2024.