Справа № 733/1255/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 733/1255/24 Суддя (судді) першої інстанції: Карапиш Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у забезпеченні безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05.08.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05.08.2024 та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Так, 22.07.2024 на адресу ГУНП в Чернігівській області надійшла ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.06.2024 у справі № 733/1255/24 разом з викликом до суду від 11.07.2024 та позовною заявою з додатками. Крім того, ухвалою суду від 07.06.2024 по справі № 733/1255/24 відкрито провадження, відповідачу - ГУНП в Чернігівській області роз`яснено, що він має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову в строк до 14.06.2024. Тобто, судом першої інстанції не надано відповідачу строк на подачу відзиву не менше 15 днів.

Відповідач вважає, що в порушення вимог Кодексу адміністративного судочинства України судове засідання по даній справі призначене на 15-30 год. 18.06.2024, що не дало змогу реалізувати свої права відповідачу.

На думку відповідача, суд першої інстанції не надав належної уваги процесуальним правами відповідача та не дав змоги відповідачу відстояти свою позицію надавши належний строк на подачу відзиву.

На переконання відповідача, у ході прийняття рішення суд першої інстанції вирішив питання, яке виходить за межі компетенції суду.

Також, відповідач вказує, що суд першої інстанції проігнорував при ухваленні рішення у справі № 735/929/24 правовий висновок Верховного Суд, викладений у п. 13 постанови від 09.04.2020 по справі № 307/234/17 (адміністративне провадження №К/9901/16750/18).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2023 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2023.

16.09.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивач вказує, що відповідач про дату та час судового засідання, котре було призначене на 05.08.2024 був повідомлений завчасно (22.07.2024). натомість, відповідач, будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не забезпечив явки свого представника, про причини неявки суду не повідомив. Станом на час розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків чи відкладення розгляду справи на іншу дату, суду відповідачем не було подано.

Позивач звертає увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою, що свідчить про надання відповідачу можливості надати до суду докази, які, нібито, необхідно було отримати відповідачу для надання до суду. Однак до апеляційної скарги не додано жодного доказу по суті спору.

На думку позивача, посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 09.04.2020 по справі № 307/234/17, не заслуговують на увагу, адже зазначена постанова стосувалася норм Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на час прийняття судами першої і апеляційної інстанції оскаржених рішень.

В судове засідання, призначене на 17.09.2023 учасники справи не з`явилися, були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2024 інспектором ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Прокопенком В.П. було винесено постанову серії ЕНА № 2258265 від 28.05.2024 за порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 28.05.2024 о 13.18 год. в м. Ічня по вул. Шевченка, 1 керував транспортним засобом GEELY CK д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 (а) правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Вважаючи дані обставини безпідставними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, на момент складення інспектором відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Прокопенком В.П. постанови серії ЕНА № 2258265 від 28.05.2024 за порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення останній не був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1.1. Правил Дорожнього Руху (далі - ПДР) встановлює, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням, що міститься у п.1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

На виконання п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.05.2024 (набрала законної сили 03.06.2024 за наслідком залишення без змін постановою Чернігівського апеляційного суду) у справі № 733/447/24 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2798 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та вказані норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на момент складення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2258265 від 28.05.2024 за порушення п. 2.1 (а) ПДР та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КпАП України останній не був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтями 268 та 269 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу та іншим учасникам справи до електронного кабінету, а за його відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Як підтверджено матеріалами справи, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Призначено судове засідання в приміщенні Ічнянського районного суду Чернігівської області (16700, м. Ічня, вул. Трудова, 4 Чернігівської області) на 15-30 год. 18 червня 2024 року, про що повідомити учасників процесу.

Витребувано з відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області постанову по справі про адмінправопорушення від 28.05.2024 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зобов`язаено начальника відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надати витребувані матеріали у строк до 14 червня 2024 року.

Колегія суддів звертає увагу, відповідача, що дана категорія справ розглядається у строк десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Тобто, строки розгляду даної категорії справ є скороченими за приписами КАС України, тому є неможливим дати відповідачу загальний 15ти денний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 18.06.2024, розгляд даної справи було відкладено до 05.08.2024.

Як вказує відповідач, він отримав повідомлення про розгляд справи та позовні матеріали 22.07.2024.

Відтак, мав змогу з`явитись в судове засідання, призначене на 05.08.2024.

Отже, колегія суддів не вбачає порушення норм процесуального права під час відкриття провадження у даній справі та визначення строків надання відзиву на позовну заяву для відповідача.

Крім того, як вірно звертає увагу позивач, відповідач і до суду апеляційної інстанції так і не подав будь-яких доказів та не зазначив своєї правової позиції по суті адміністративного правопорушення.

Щодо тези апеляційної скарги про ігнорування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.04.2020 у справі № 307/234/17 колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 307/234/17 розглядався позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» в особі старшого майстра лісу Грушівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» Романюка Юрія Дмитровича, в якому позивач просив касувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 10.01.2017, якою до нього за правопорушення, передбачене статтею 65 КпАП України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. Також, позивач просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 65 КпАП України.

Колегія суддів вважає, що правові висновки, викладені у справі № 307/234/17 не підлягають застосуванню до справи № 733/1255/24 на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України, оскільки такі зроблені щодо іншого правового регулювання та предмету спору.

Оскільки, Верховний суд зазначив у вказаній постанові: «…Крім того, в Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм статті 65 КУпАП. На думку позивача у його діях відсутній склад вказаного правопорушення, однак суди попередніх інстанцій не дослідили з цього приводу докази по справі, не надали оцінку доводам позивача з приводу порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. На думку позивача вказане порушення норм процесуального права є підставою для скасування оскаржених рішень судів попередніх інстанцій і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, у якому просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Аргументами на підставу своїх заперечень вказує на те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена належними і допустимими доказами…».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан