Справа № 320/19304/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року справа №320/19304/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Києві, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконними та протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсійних виплат за віком;

- зобов`язати нарахувати та виплатити пенсійні виплати за віком з моменту їх припинення.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 20.06.2023р. позов залишив без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 08.09.2023р. продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

20.09.2023р. канцелярією суду зареєстровано уточнену позовну заяву позивача, в якій він визначив відповідачами по справі ГУ ПФУ в м. Києві (далі - відповідач-1) та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (далі - відповідач-2), та просить суд:

- визнати незаконними та протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у призначенні позивачу пенсійних виплат за віком;

- визнати незаконним та протиправним рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсійних виплат за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу пенсійні виплати за віком з моменту їх припинення;

- зобов`язати відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно ст. 382 КАСУ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебував на обліку у територіальних органах Пенсійного фонду України в АР Крим. В березні 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про поновлення виплати пенсії, проте відповідачем відмовлено у поновленні виплаті. Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо непоновлення виплати пенсії та зазначає, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є його конституційним правом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Київським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Представником відповідача-1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Пенсія за віком позивачу призначена 27.06.2008р.

Позивач стверджує, що з березня 2014р. пенсія йому не нараховується.

До липня 2017р. зареєстровано місце проживання позивача було в АР Крим.

З 19.07.2017р. зареєстровано місце проживання позивача в м. Харків.

03.06.2020р. позивача взято на облік ВПО згідно довідки від 03.06.2020р. №6334-, фактичним місцем проживання визначено м. Харків.

29.08.2022р. позивача взято на облік ВПО згідно довідки від 29.08.2022р. №3006-, фактичним місцем проживання визначено м. Київ.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 Пенсійним фондом України 20.11.2013р. видано позивачу пенсійне посвідчення про призначення пенсії за віком довічно.

06.03.2023р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії, у зв`язку із відсутністю інформації про припинення пенсійних виплат позивачу.

18.04.2023р. позивач повторно звернувся до відповідача-1 із заявою про поновлення виплати йому пенсії та просив надати витяг із зазначенням всіх пенсійних виплат, які йому проведено з моменту призначення пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 05.05.2023р. №14906-153332/К-02/8-2600/23 позивачу повідомлено про прийняття ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за екстериторіальним принципом рішення від 14.03.2023р. №78 про відмову у призначення пенсії через відсутність у трудовій книжці запису про припинення/поновлення позивачу пенсійних виплат.

Окрім того, у листі позивачу повідомлено, що рішення про призначення йому пенсії буде прийматись у випадку надання пенсійної справи, отриманої в органах Пенсійного фонду рф з документами про припинення ними пенсійних виплат позивачу. Зазначено, що на території АР Крим органи Пенсійного фонду України свою діяльність не здійснюють. Оскільки на даний час триває повномасштабна війна росії проти України, доставка поштових відправлень АТ «Укрпошта» до росії припинена, а тому надіслати запит на витребування пенсійної справи наразі немає можливості.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо непоновлення виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 52 Закону № 2262-XII передбачено, що особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі по тексту Порядок № 3-1) заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з метою поновлення виплати пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з відповідною заявою.

Відповідачами відмовлено у поновленні виплати пенсії через відсутність можливості отримання матеріалів пенсійної справи позивача з АР Крим.

Проте, суд звертає увагу відповідачів на те, що відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсійних виплат позивачу, оскільки сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена. Окрім того, стаття 49 Закону №1058-IV не містить такої підстави припинення виплат пенсії як відсутність в пенсійного органу пенсійної справи в паперовому вигляді.

Наведені обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідача, яка виразилась у відмові в поновленні пенсійних виплат.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За змістом статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позиція пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Така позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними в постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на поновлення (а не призначення, оскільки пенсія позивачу уже була призначена раніше) виплати пенсії.

Отже, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне поновити порушені права позивача на пенсійне забезпечення шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача-2 та бездіяльності відповідача-1, що полягає у відмові прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком позивачу.

Як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача-1 прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком позивачу та виплатити пенсію, починаючи з дня первинного звернення, а саме: з 06.03.2023р.

Водночас, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, адже права позивача порушено саме спірним рішенням відповідача-2, а також бездіяльністю відповідача-1, у зв`язку із чим дії відповідачів не можуть бути визнаними протиправними.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених, статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню у розмірі 900,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у солідарному порядку.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, індекс: 04053; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15; індекс: 76018; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15; індекс: 76018; ) від 14.03.2023р. за №78 про відмову у призначенні пенсії.

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, індекс: 04053; ), що полягає у відмові прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ).

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, індекс: 04053; ) прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) та виплатити пенсію, починаючи з дня звернення, а саме: з 06.03.2023р.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 450,00 грн. (чотириста п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, індекс: 04053; ).

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 450,00 грн. (чотириста п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15; індекс: 76018; ).

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.