Справа № 539/1859/24
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1859/24
Провадження № 2-а/539/34/2024
РІШЕННЯ
іменем України
18 вересня 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Бєссонової Т.Д.,
за участю секретаря судового засідання Джадан І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення.
В позові вказано, що 29.04.2024 він отримав поштою з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області постанову серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024, яка була видана відповідачем, про стягнення з нього штрафу в розмірі 340 грн., за начебто порушення ним пунктів 15.9 «ґ» , 31.4.7. «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме нібито він 30.03.2024 о 12.35 поблизу села Войниха на дорозі «село Войниха село Солониця» керував транспортним засобом, марка та модель якого в постанові не зазначена, у якого було відсутнє передбачене конструкцією ліве (праве) дзеркало заднього виду, а також здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 10 метрів від перехрестя.
У постанові зазначено, що відповідач вказані нібито його порушення об`єднав в одне провадження у порядку ст. 36 КУпАП, розглянув справу та притягнув його до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначене у поліцейським у постанові не відповідає дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом. 30.03.2024 він дійсно знаходився в автомобілі марки ЗАЗ 110206 днз НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні його дружини ОСОБА_2 , яка ним і керувала, а він був пасажиром. Коли вони з дружиною їхали на автомобілі, він раптово заглох і зупинився. Дружина пішла за допомогою, а він залишився в автомобілі, пересівши на місце водія. При цьому автомобіль з місця не зрушував, двигун навіть не намагався завести, автомобілем не керував. В цей час по дорозі їхав чоловік у цивільному одязі, який є офіцером поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та підійшов до нього. Після цього приїхали патрульні поліцейські, зокрема і відповідач - поліцейський ОСОБА_3 .. Він пояснив відповідачу ситуацію, що не керував автомобілем, що охороняє автомобіль та чекає на допомогу. Але відповідач його не став слухати та склав оскаржувану постанову. Він був обурений такою поведінкою поліцейського, фальшуванням матеріалів та його незаконними діями, відмовився давати письмові пояснення, ознайомлюватись із матеріалами та підписувати їх. Оскільки він не керував транспортним засобом, відповідно і не вчиняв ніяких порушень. Вважає, що був притягнутий відповідачем до відповідальності безпідставно, незаконного, за сфальсифікованими та вигаданими підставами.
Відповідач ніяк не міг особисто бачити та зафіксувати як факт руху автомобіля, так і факт нібито керування ним. У постанові дані про відео та фото фіксацію відповідними штатними засобами поліції з вказуванням їхніх марок, моделей та номерів відсутні. Вказує, що для визначення місця зупинки транспортного засобу від перехрестя двох польових доріг відповідач ніякі законні вимірювальні засоби не застосовував зовсім, дані про них у постанові не зазначені, все робив «на око».
Позивач прохає суд постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення (індивідуальний акт) суб`єкта владних повноважень, поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка А.О. постанову серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн.; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях подій адміністративних правопорушень. Понесені судові витрати у вигляді судового збору прохав стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь. Також просив визнати поважною причину пропуску строку оскарження та поновити цей строк, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 29.04.2024.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явились, ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує.
Відповідач інспектор СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не попередив.
В судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції у Полтавській області не з`явився. На адресу суду 15.08.2024 року надійшов відзив представника відповідача Головного управління національної поліції у Полтавській області Пуніної Л.В., згідно якого позовні вимоги вона не визнає, прохає суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 складено за порушення ним Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності він був притягнутий правомірно.
Представником позивача ОСОБА_1 Шестаковим О.В. до суду 19.08.2024 року подано відповідь на відзив в якій він прохав позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, а вимоги і мотиви відзиву відповідача ГУНП в Полтавській області та додані до них докази при вирішенні справи не враховувати.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідачем ГУНП у Полтавській області додано до відзиву відеозапис та копію оскаржуваної постанови.
Суд не бере до уваги відеозапис, що наданий відповідачем ГУНП в Полтавській області, оскільки даний відеозапис не підтверджує вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Суд також зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування. Таким чином, сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Інші належні та допустимі докази на підтвердження правомірності прийнятої відповідачем постанови серії ЕНА № 1782720 від 30.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення, відповідачами, як того вимагає ч. 2 ст.77 КАС України, не подані.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
Щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходив з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною 1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Спірна постанова містить відмітку про те, що її копія надіслана позивачу рекомендованим листом. Однак доказів її отримання позивачем стороною відповідачів не надано. Позивач зазначає, що спірну постанову, яка була йому направлена відповідачем засобами поштового зв`язку, він отримав 29.04.2024, що не спростовано відповідачами. До суду з цим позовом позивач звернувся 07.05.2024. Тому суд вважає, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин, і вважає можливим цей строк поновити.
Щодо вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною суд зазначає, що такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в ч. 3 ст. 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим у задоволенні вимоги про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 06.05.2024.
Таким чином, вищевказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 77, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.
Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніка Артура Олександровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1782720 від 30.03.2024 винесену інспектором Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Гребенніком А.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом десяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.Д. Бєссонова