Справа № 620/4516/24
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4516/24 Суддя першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання права і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Чернігівській області) про:

- визнання протиправним рішення ГУ ПФ в Чернігівській області оформлене протоколом від 26.02.2024 № 53 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнання права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням її пільгового обчислення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» станом на 03.07.2020 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФ в Чернігівській області призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з її пільгового обчислення ОСОБА_1 , з 01.03.2023 та виплатити заборгованість, що виникла.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 позов задоволено повністю:

- визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оформлене протоколом від 26.02.2024 № 53 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з її пільгового обчислення, з 01 березня 2023 року з урахуванням вже виплачених сум.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, що узгоджується з позицією Верховного Суду в аналогічній категорії справ, а загальна вислуга років Позивача на день звільнення складала більше 28 років, то ГУ ПФ в Чернігівській області протиправно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що, судом першої інстанції не було враховано за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 із змінами, внесеними постановою Уряду України від 16.02.2022 №119, для призначення пенсій враховується лише календарна вислуга років, наявність підстав для призначення пенсії перевіряє виключно територіальний орган Пенсійного фонду України, а посилання суду на висновки Верховного Суду у справі №480/4241/18 є помилковим, оскільки постанова у ній прийнята за іншого правового регулювання.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 05.08.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом правильно застосовано норми матеріального права з урахування позиції Верховного Суду в аналогічній категорії справ, за якою календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у редакції, чинній до внесенні змін постановою Уряду України від 16.02.2022 №119.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» від 02.07.2020 №117/ОС-20 ОСОБА_1 , прапорщика внутрішньої служби, звільнено за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) 03.07.2020 (а.с. 15). У цьому ж наказі зазначено, що вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 21 рік 05 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 07 місяців 03 дні.

Аналогічні відомості зазначені у розрахунку вислуги років на пенсію прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 (а.с. 17).

У січні 2024 року ОСОБА_1 через Департамент з питань виконання кримінальних покарань звернулася до ГУ ПФ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 14).

За наслідками опрацювання заяви і доданих до неї документів Департаментом з питань виконання кримінальних покарань до ГУ ПФ в Чернігівській області направлено подання від 09.02.2024 №8/1-60 про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років (а.с. 13).

Водночас, рішенням ГУ ПФ в Чернігівській області, оформленим протоколом від 26.02.2024 №53, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років з підстав, що на час звільнення 03.07.2020 остання мала вислугу років у календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 10 днів замість необхідних 24 календарних років 6 місяців і більше. Крім того, у згаданому рішенні зауважено, що до вислуги років зараховується на пільгових умовах час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби тільки для визначення розміру пенсії (а.с. 20-21).

Про прийняття цього рішення ГУ ПФ в Чернігівській області повідомило ОСОБА_1 листом від 08.03.2024 №2500-0203-8/17194 (а.с. 19).

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 17-1, 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), а також постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова №393), суд першої інстанції, врахувавши ряд позицій Верховного Суду, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки за нормами чинного на час звільнення Позивача із служби законодавства при призначенні пенсії враховується пільгова вислуга років.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною 4 статті 17 Закону передбачено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є Постанова №393, підпунктом «а» пункту 3 якої передбачено зарахування окремих періодів служби на пільгових умовах для призначення пенсії.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Вирішуючи справу № 805/3923/18-а, Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов до висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону і його положенням не суперечить.

Закон як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом.

Таким чином, для призначення пенсій за вислугу років за Законом календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

При цьому, у вказаній постанові з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Постанови № 393 Закону.

Посилання Апелянта на помилковість посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 з підстав, що вона прийнята за іншого правового регулювання, а саме до внесення змін до Постанови №393 постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119, колегія суддів вважає помилковим з огляду на таке.

Аналіз змісту наведених вище норм Закону дає підстави для висновку, що моментом виникнення в особи права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення такої особи зі служби.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 10.06.2024 у справі №260/4588/23.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 звільнена із служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України 03.07.2020, то при вирішенні питання щодо наявності в останньої права на призначення пенсії на вислугу років відповідно до ст. 12 Закону необхідно застосовувати норми, які регулювали спірні правовідносини саме станом на згадану дату, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119.

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, вислуга років ОСОБА_1 станом на час звільнення зі служби (03.07.2020) становила, з урахуванням пільгового стажу, 28 років 07 місяців 03 дні, тобто, відповідає умовам, визначеним пунктом «а» ч. 1 ст.12 Закону.

Отже, на підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що у Позивача наявна достатня вислуга років для призначення йому пенсії згідно п. «а» ч. 1 ст.12 Закону, а тому Відповідача не було правових підстав для відмови особи у реалізації такого права, про що правильно було зазначено судом першої інстанції.

Крім того, судова колегія підкреслює, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 17 вересня 2024 року.