Справа № 340/5093/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5093/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області, про скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії №10, прийняте 25.04.2024 в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком, зарахувавши до її пенсійного стажу період здійснення нею підприємницької діяльності з 13.03.1992 по грудень 2004 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що після досягнення 60-річного віку 18.04.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон №1058-IV). Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 25.04.2024 №10 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди її підприємницької діяльності з 19.03.1992 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 28.02.1998, з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відтак відповідачем було враховано лише 21 рік 9 днів страхового стажу, а з урахуванням пункту 3-1 Розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 24 роки 9 місяців 27 днів.

Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки нею до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують страховий стаж та право на призначення пенсії за віком.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обгрунтування заперечень зазначив, що заява позивача була розглянута ним за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення №10 від 25.04.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.

Вказує, що до страхового стажу позивачки не враховано: - період підприємницької діяльності з 19.03.1992 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 28.02.1998, з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплатe страхових внесків до Пенсійного фонду України. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 21 рік 09 днів (при необхідних не менше 31 року), що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Вважає, що оскільки позивачем не надано усіх належних документів для підтвердження її страхового стажу, право позивача на призначення пенсії за віком відсутнє.

Зауважує, що позовна вимога про зобов`язання пенсійний орган призначити пенсію за віком є формою втручання в його дискреційні повноваження.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

11.09.2024 відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про проведення розгляду справи з викликом (повідомленням) сторін.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

16.08.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області.

13.09.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

18.04.2024 ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV до Головного управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (а.с. 73).

Указану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Рішенням від 25.04.2024 №10 Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності достатнього страхового стажу.

За поданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:

період підприємницької діяльності з 19.03.1992 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 28.02.1998, з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. (а.с. 16-17).

Згідно довідки Знам`янської Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № 335/5/11-28-57 від 09.09.2021 позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 19.03.1992 по 15.01.2015. Період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування: з 19.03.1992 по 31.03.1998. Період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку: квітень-грудень 1998 року; січень-грудень 1999 року; січень-квітень 2000 року. Також, зазначено про сплату позивачем фіксованого податку за приватного підприємця особисто, без урахування сплати за найманих працівників за період з травня 2000 по грудень 2003 включно (а.с. 12).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.03.2024 №1100-06038/19231 повідомлено позивача, що у пенсійного органу відсутні архівні дані за період з 01.01.1991 по 31.12.2003 по платникам міста Знам`янки та Знам`янського (Кропивницького) району. Встановлено відсутність звітів позивача до системи персоніфікованого обліку як за фізичну особу-підприємця за 1999 2003 роки. Також вказано, що відповідно до довідки ДПСУ у Кіровоградській області за № 335/5/11-28-57 від 09.09.2021 ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.1998 по 31.12.2003 перебувала на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок) (а.с. 11).

Згідно довідки Знам`янської Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № 24/5/11-28-57-06 від 24.05.2024 позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 19.03.1992 по 15.01.2015. Період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування: з 19.03.1992 по 31.03.1998. Період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку: квітень-грудень 1998 року; січень-грудень 1999 року; січень-квітень 2000 року. Також, зазначено, що позивач з травня 2000 року також здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку шляхом придбання у Знам`янській ДПІ патенту і за які фактично сплачено фіксований податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю у вказаних розмірах з травня 2000 року по грудень 2004 року (а.с. 13-14).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом №1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

Частиною другою вказаної статті визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3-1 Розділу ХV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно зі статтею 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N1788-XII (далі - Закон N1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок N 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку N637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 4 Порядку N637 визначено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року N 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення підприємницької діяльності та підтвердження страхового стажу у період з 19.03.1992 по 31.12.1997 позивачем надано до суду, зокрема свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи серія В00 № 870219 від 11.09.1995 копію ліцензії № 898 від 19.12.1995 на торгівлю роздрібну продуктами харчування та харчовими добавками. Інші документи на підтвердження страхового стажу у цей період у матеріалах справи відсутні.

Згідно довідок Знам`янської Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № 335/5/11-28-57 від 09.09.2021 та №24/5/11-28-57-06 від 24.05.2024 позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 19.03.1992 по 15.01.2015. Період здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування: з 19.03.1992 по 31.03.1998.

Враховуючи, що у період з 1993 по 31.12.1997 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду, а позивачем доказів на підтвердження сплати страхових внесків за вказані періоди не надала, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування вказаних періодів до її страхового стажу.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

На підтвердження здійснення підприємницької діяльності та підтвердження страхового стажу за періоди з 01.01.1998 по 28.02.1998 з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003 позивачем надано до суду, зокрема: свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи серія В00 № 870219 від 11.09.1995, копії квитанцій банку про оплату патенту в кількості 3 шт, копії патентів:

- НОМЕР_2 від 30.03.1998 для здійснення торгової діяльності в період з 01.04.98 по 30.04.98, сума фіксованої плати 60,00 грн;

-АЕ 272010 від 04.05.1998 для здійснення роздрібної торгівлі в період з 01.05.98 по 31.05.98 р., сума фіксованої плати 60,00 грн;

-АЕ 272282 від 02.06.1998 для здійснення роздрібної торгівлі в період з 01.06.98 по 30.06.98, сума фіксованої плати 75,00 грн;

-АЕ 272866 від 01.07.1998 для здійснення роздрібної торгівлі в період з 01.07.98 по 31.07.98 р., сума фіксованої плати 45,00 грн;

-АЕ 272622 від 01.08.1998 для здійснення роздрібної торгівлі в період з 01.08.98 по 31.08.98, сума фіксованої плати 60,00 грн;

- АЕ 273808 від 04.09.1998 для здійснення роздрібної торгівлі в період з 01.09.98 по 30.09.98 р., сума фіксованої плати 75,00 грн;

Також, позивачем надані копії патентів:

- серії НОМЕР_3 від 30.10.2001 для здійснення торгівельної діяльності з 01.11.2001 по 30.11.2001, сума фіксованої плати прибуткового податку за патент 120-00 грн. На зворотному боці зазначеного патенту є відмітки про продовження його дії з 01.12.2001 по 31.07.2002 кв. та сплату його вартості;

- серії ПАА№ 640123 для здійснення торгівельної діяльності з 01.08.2002 по 31.08.2002 сума фіксованої плати прибуткового податку за патент 162,50 грн. На зворотному боці зазначеного патенту є відмітки про продовження його дії з 01.09.2002 по 31.03.2003 кв. та сплату його вартості;

- серії ПАА № 640496 від 31.03.2003 для здійснення роздрібної торгівлі з 01.04.2003 по 30.04.2003, сума фіксованої плати прибуткового податку за патент 130,00 грн. На зворотному боці зазначеного патенту є відмітки про продовження його дії з 01.05.2003 по 31.12.2003 та сплату його вартості;

- серії ПАА № 640883 від 30.12.2003 для здійснення роздрібної торгівлі з 01.01.2004 по 31.01.2004, сума фіксованої плати прибуткового податку за патент 97,50 грн. На зворотному боці зазначеного патенту є відмітки про продовження дії патенту з 01.02.2004 по 31.08.2004 кв. та сплату його вартості.

Крім цього, позивачем надані копії ярликів-розписок від 11.01.2001, 16.01.2002, 16.01.2022 року про здані до Знам`янського міського відділу ПФУ щорічні звіти.

Згідно довідок Знам`янської Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області № 335/5/11-28-57 від 09.09.2021 та №24/5/11-28-57-06 від 24.05.2024 позивач у періоди квітень-грудень 1998 року; січень-грудень 1999 року; січень-квітень 2000 року здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку. Також, зазначено, що позивач з травня 2000 року також здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку шляхом придбання у Знам`янській ДПІ патенту і за які фактично сплачено фіксований податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю у вказаних розмірах з травня 2000 року по грудень 2004 року.

Отже зазначені періоди з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, в яких позивач займалась підприємницькою діяльністю із фіксованим розміром сплати податку шляхом придбання патенту, є підтвердженими, тому протиправно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивачки.

Також, суд вважає за необхідне повторно акцентувати увагу, що в силу підпункту 1) пункту 3-1 розділу Прикінцеві положення Закону N 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Таким чином, до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003.

Натомість періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 28.02.1998 підлягали б зарахуванню лише за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру, адже згідно довідок № 335/5/11-28-57 від 09.09.2021 та №24/5/11-28-57-06 від 24.05.2024 позивач тільки з квітня 1998 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку.

Відповідачем зазначено про відсутність інформації про сплату позивачем за спірний період страхових внесків.

При цьому, позивачем не надано таких доказів сплати як фізичною особою-підприємцем страхових внесків протягом спірного періоду ні для відповідача під час звернення із заявою, ні до суду під час розгляду справи, тому такий період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Інші періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.04.2003 по 30.04.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004 не є спірними згідно рішення відповідача. Зокрема, згідно Довідки ОК-5, яка міститься у матеріалах справи, за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 позивачем сплачено страхові внески для пенсії у сумі 262,56 грн (а.с. 64).

З врахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №10 від 25.04.2024, як такого, що прийнято з порушенням вимог законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу з пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Так, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Проте, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача і це відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, лише після встановлення наявності у позивача достатнього страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, відповідач має вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, та повторно розглянути заяву від 18.04.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність його рішення не надав, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою без зазначення конкретної суми, однак станом на дату розгляду справи жодних доказів на підтвердження понесення цих витрат не надав. Відтак, відсутні підстави для вирішення питання про стягнення таких витрат на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області, про скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_4 від 25.04.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди підприємницької діяльності з 01.10.1998 по 31.10.2001, з 01.12.2001 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, та повторно розглянути заяву від 18.04.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК