Справа № 340/4940/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження

18 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4940/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити мені індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 26.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

12.08.2024 від Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, у якому серед іншого просить закрити провадження у справі, оскільки позовна заява містить вимоги щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, проте позивач протягом вказаного періоду не отримував грошового забезпечення від Військової частини, а отримував заробітну плату, бо у зазначений період не проходив військову службу, а працював у Військовій частині на цивільній (невійськовій) посаді.

Розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.08.2024 відповідачем через підсистему «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 14.08.2024 про витребування доказів направлено заяву, у якій зазначено, що ОСОБА_1 ранг державного службовця не присвоювався, контракт про проходження військової служби з ним не укладався.

Також, відповідачем надано довідку від 15.08.2024 №280 згідно якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 працював на посаді діловода відділення кадрів, як цивільний фахівець.

Крім цього, зі змісту довідки №173 від 14.06.2024, а також довідок про нарахування та виплату заробітної плати та інших видів виплат ОСОБА_1 від 14.06.2024 №174 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, від 14.06.2024 №175 від 14.06.2024 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 від та від 14.06.2024 №176 за період з 01.01.2018 по 28.02.2018, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що позивач отримував у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України заробітну плату, а не грошове забезпечення.

Водночас, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №141 від 11.11.2014 ОСОБА_1 , діловода відділення комплектування та проходження служби особовим складом, з 11 листопада 2014 року було переведено на посаду діловода відділення кадрів, з посадовим окладом 4 тарифним розрядом 1243 гривні на місяць. Установлено виплату згідно з наказом МВС України від 04.10.2007 №372 «Про впорядкування умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, наскрізних та допоміжних професій системи МВС України» з 11 листопада 2014 року надбавку за складність, напруженість праці в розмірі 50% від посадового окладу.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №128 від 14.06.2017 ОСОБА_1 , діловода відділення кадрів переведено на тимчасову роботу на посаду діловода відділення кадрів на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку старшого солдата ОСОБА_2 з посадовим окладом з посадовим окладом за 5 тарифним розрядом 2176 гривень на місяць. Установлено виплату згідно з наказом МВС України від 21.12.2016 №1331 «Про внесення змін до Умов оплати праці працівниківустано, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС від 13.07.2016 №656 з 14 червня 2017 року надбавку за складність, напруженість праці в розмірі до 50 відсотків від посадового окладу, доплату за підтримання бойової готовності в розмірі 50 відсотків від посадового окладу. «Про впорядкування умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань.

Згідно копії Трудової книжки від 10.03.1974 встановлено, що ОСОБА_1 11.01.2014 переведено на посаду діловода відділення кадрів Військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №141 від 11.11.2014 (запис 10); 14.06.2017 згідно наказу №128 с/ч від 14.06.2017 переведено на посаду діловода відділення кадрів (запис 11); 01.05.2019 переведено на посаду експедитора інформаційно-телекомунікаційного відділення (наказ №103 с/ч від 26.04.2019) (запис 12)).

16.09.2024 позивачем, згідно ухвали суду від 30.08.2024, надано суду заяву про надання додаткових пояснень, згідно якої підтвердив, що при призначенні/переведенні на посади у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 ранг державного службовця йому не присвоювався, положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII у цей період на нього не поширювались.

Вирішуючи процесуальне питання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

З наведеного вбачається, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу».

Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 військову службу не проходив, посаду державної служби не займав, не отримував грошового забезпечення від Військової частини НОМЕР_1 , а отримував заробітну плату, оскільки у зазначений період працював у Військовій частині НОМЕР_1 на цивільній (невійськовій) посаді.

Отже, оскільки робота позивача на посаді діловода відділення кадрів не є публічною службою, у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження.

Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Наявність у спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходив публічну службу у період спірних правовідносин, а Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України у цих правовідносинах не виконує функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.

Лише участь у справі сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, не може свідчити про наявність між сторонами публічно-правового спору, оскільки в даному випадку спір виник не з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 815/6096/17 (К/9901/49528/18) (провадження № 11-1282апп18).

Статтею 2 Кодексу законів про працю України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Згідно зі статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи, наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Частиною першою статті 238 КАС України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно з частиною другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238-239, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №340/4940/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 18 вересня 2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК