Справа № 320/40791/23
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

при секретарі - Левкович А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на прийняте у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Сумиобленерго» (далі - Позивач, АТ «Сумиобленерго») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач, НКРЕКП) про:

- визнання протиправною бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у нездійсненні при прийнятті постанови від 21.12.2022 № 1808 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» коригування доходу (витрат) у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, недоотриманих внаслідок протиправного коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, що було вчинено на підставі постанови НКРЕКП від 20.05.2020 № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686»;

- зобов`язання НКРЕКП здійснити перерахунок діючих тарифів AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії у бік збільшення з розрахунку на найближчі 6 місяців шляхом коригування доходу (витрат) у бік збільшення в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, недоотриманих внаслідок коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 23 814,18 тис. грн (без урахування податку на додану вартість), що було вчинено на підставі постанови НКРЕКП від 20.05.2020 № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що скасування у судовому порядку постанови НКРЕКП від 20.05.2020 №956, на підставі якої здійснено коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на суму 23 814,18 тис. грн, породжує в АТ «Сумиобленерго» право на встановлення тарифів, які забезпечують відшкодування обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку. На переконання суду першої інстанції, невчинення НКРЕКП відповідних дій попри подання АТ «Сумиобленерго» заяви, свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача та наявність правових підстав для покладення на нього обов`язку вчинити відповідні дії, адже у спірному випадку дискреційними повноваженнями НКРЕКП не наділена.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, зокрема, зазначає, що, по-перше, прийняття рішення НКРЕКП здійснюється колегіально шляхом проведення голосування, а законодавець не покладає на Відповідача обов`язку враховувати всі пропозиції і побажання суб`єкта господарювання, наділяючи суб`єкт владних повноважень дискреційною компетенцією, по-друге, судом не вказано чітку норму права, яка б зобов`язувала НКРЕКП прийняти рішення, про яке просить АТ «Сумиобленерго», що виключає підстави стверджувати про бездіяльність, по-третє, судом залишено поза увагою, що постанова НКРЕКП від 20.05.2020 №956, хоча й скасована у судовому порядку, однак втратила чинність 31.12.2020, а рішенням суду у справі №480/3369/20 будь-яких дій зобов`язального характеру на НКРЕКП не покладалося, по-четверте, прийняття Відповідачем постанови від 09.12.2023 №2340, якою встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Сумиобленерго» та яка у судовому порядку не оскаржувалася, унеможливлює здійснення Позивачу перерахунку діючих тарифів з розрахунку на найближчі 6 місяців.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду апеляційної інстанції, які надійшли 08.08.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сумиобленерго» просить в її задоволенні відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів, зокрема, зазначає, що, по-перше, НКРЕКП помилково ототожнює розсуд членів Регулятора із поведінкою державного органу в цілому, по-друге, всупереч доводів Апелянта звернення до суду із цим позовом спрямовано виключно на компенсацію протиправно зменшених витрат суб`єкта господарювання, що перебуває саме у компетенції Відповідача, а відтак втрата чинності постанови НКРЕКП від 20.05.2020 №956 жодним чином не свідчить про необґрунтованість позовних вимог, по-третє, оскарження постанови від 09.12.2023 №2340 жодним чином не зумовить поновлення порушених прав АТ «Сумиобленерго», оскільки бездіяльність стосується нездійснення коригування доходу (витрат) у структурі тарифів внаслідок протиправного прийняття постанови від 20.05.2020 №956, скасованої судом. Окремо звертає увагу, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки сам по собі витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не свідчить про наявність відповідних повноважень у ОСОБА_1 .

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.09.2024, яке у зв`язку з тимчасово непрацездатністю судді-доповідача було відкладено на 17.09.2024.

У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Позивача наполягав на залишенні без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, постановою НКРЕКП від 16.11.2018 № 1445 «Про видачу ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 12.08.2020 № 1535 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 листопада 2018 року № 1445» АТ «Сумиобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності (т. 1 а.с. 103-105).

Працівниками НКРЕКП протягом лютого - березня 2020 року проведено позаплановий виїзний захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання АТ «Сумиобленерго» вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії щодо:

1) обов`язку ліцензіата виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою;

2) обов`язку ліцензіата здійснювати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності для забезпечення досягнення найнижчої вартості послуг з розподілу електричної енергії.

Висновки перевірки зафіксовані в акт від 10.03.2020 № 74 (далі - Акт; т. 1 а.с. 20-32), в якому зафіксовано вказано на порушення виконання інвестиційної програми АТ «Сумиобленерго» на 2019 рік, оскільки станом на 31.12.2019 суб`єктом господарювання не виконано 6 заходів інвестиційної програми (далі - ІП), по яким здійснено лише фінансування на суму 71 442,54 тис. грн (без ПДВ) (без урахування перевитрат в сумі 4 751,03 тис. грн без ПДВ), а саме:

- «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Будилка Боброво» проведено фінансування на суму 17 289,66 тис. грн (без ПДВ) при плані 15 719,30 тис. грн (без ПДВ);

- «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Путивль Волинцево» (в рамках запланованих обсягів на 2019 рік) проведено фінансування на суму 5 836,88 тис. грн (без ПДВ) при плані 5 442,69 тис. грн (без ПДВ);

- «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 110 кВ «Краснопілля» (1, 2, 3 черга) (заміна силового трансформатору 1Т, ВРП 35 кВ, АСУТП)» проведено фінансування на суму 27 956,42 тис. грн (без ПДВ) при плані 26 627,70 тис. грн (без ПДВ);

- «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Фурнітура» (1, 2, 3 черга) (заміна силових трансформаторів 1Т і 2Т, ВРП 35 кВ)» проведено фінансування на суму 16 736,19 тис. грн (без ПДВ) при плані 15 940,75 тис. грн. (без ПДВ);

- «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Ямпіль» з встановленням БСК 35 кВ» проведено фінансування на суму 6 104,23 тис. грн (без ПДВ) при плані 5 549,80 тис. грн. (без ПДВ);

- «Реконструкція ПС 35/10 кВ «Вільшана» ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» з встановленням пристроїв компенсації реактивної потужності напругою 10 кВ с. Вільшана, Недригайлівський район, Сумська область» проведено фінансування на суму 2 270,20 тис. грн (без ПДВ) при плані 2 162,30 тис. грн (без ПДВ).

Сума розмірів планового фінансування цих 6 об`єктів, виконання яких передбачено ІП, становила 71 442,54 тис. грн.

На підставі викладених в акті перевірки висновків НКРЕКП прийняла постанову від 08.04.2020 № 787 «Про накладення штрафу на ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» (далі - Постанова № 787), якою на АТ «Сумиобленерго» накладено штраф в сумі 1 700 000,00 грн. (т. 1 а.с. 33-34).

Пунктом 2 цієї Постанови №787 приписано Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики, у межах здійснення заходів державного регулювання, відповідно до пунктів 1, 13 частини першої, пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та пункту 4.2 глави 4 і пункту 7.11 глави 7 Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2018 року № 1175, підготувати та винести на засідання НКРЕКП, що проводитиметься у формі відкритого слухання, проєкт рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на розподіл електричної енергії ПАТ «Сумиобленерго» шляхом його зміни в бік зменшення на вартість невиконаних відповідно до вимог пункту 4.2 глави 4 Порядку розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 04 вересня 2018 року № 955, об`єктів розділу І Інвестиційної програми на 2019 рік, затвердженої постановою НКРЕКП від 01 серпня 2019 року № 1620, а саме на суму 71 442,54 тис. грн. (без ПДВ).

Матеріали справи свідчать, що 20.05.2020 НКРЕКП прийнято постанову № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686» (далі - Постанова № 956; т. 1 а.с. 35-36), якою внесено зміни до постанови НКРЕКП від 10.12.2019 №2868 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» та встановлено тарифи на розподіл електричної енергії для 1 класу напруги 119,63 грн/МВт год (без урахування ПДВ); для 2 класу напруги 914,41 грн/МВт (без урахування ПДВ), а також визначено структуру тарифів. Указана Постанова набула чинності з 01.07.2020.

Відповідно, на підставі Постанови №956 структура тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Сумиобленерго», яка є додатком до Постанови НКРЕКП від 10.12.2019 № 2686 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО», була змінена шляхом викладення у новій редакції. Так, зокрема, у Переліку складових частин витрат на послуги з розподілу електричної енергії, що включаються в розрахунок тарифу, у рядку з кодом 1.7 здійснено коригування витрат у бік зменшення на загальну суму 47 628 тис. грн. Згідно примітки до цієї структури коригування витрат відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787 у бік зменшення на загальну суму -71 442,54 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) (з розрахунку на 18 місяців -47628,36 тис. грн (без урахування податку на додану вартість)) (т. 1 а.с. 37-38).

Враховуючи набрання чинності з 01.07.2020 Постановою №956, а також з огляду на те, що на коригування витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у бік зменшення у 2020 році залишалось всього 6 місяців, розмір коригування витрат у структурі тарифів на розподіл електричної енергії у бік зменшення у 2020 році фактично склав 23 814,1 тис. грн (без ПДВ), що дорівнює 71 442,54 тис. грн (загальний розмір коригування) / 18 місяців (загальний період здійснення коригування у бік зменшення) х 6 місяців (кількість місяців у 2020 році, яка залишилася для коригування у бік зменшення з моменту набрання чинності Постанови № 956).

У подальшому, як свідчать матеріали справи, НКРЕКП у 2021 році продовжила здійснювати для АТ «Сумиобленерго» коригування доходу (витрат) у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у бік зменшення при прийнятті постанови НКРЕКП від 09.12.2020 № 2377 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання» (далі - Постанова № 2377; т. 1 а.с. 42), яка набрала чинності з 01.01.2021 та за якою втратила чинність постанова НКРЕКП від 10.12.2019 № 2686 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» (зі змінами).

Так, у Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання Акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО», яка є додатком до Постанови № 2377, у рядку 9 зазначено про коригування доходу (витрат) у розмірі 5 287 тис. грн (т. 1 а.с. 43).

Згідно примітки до цього рядка коригування доходу (витрат): відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787 у бік зменшення на загальну суму - 71 442,54 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) (з розрахунку на 18 місяців); відповідно до пункту 3 Постанови НКРЕКП від 07 жовтня 2020 року № 1857 - у бік збільшення на загальну суму 52 915,64 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) (з розрахунку на 12 місяців).

Отже, оскільки Постанова № 2377 набрала чинності з 01.01.2021, то протягом 2021 року коригування доходу (витрат) у бік зменшення згідно Структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО», яка є додатком до Постанови № 2377, було здійснене у розмірі 47 628,36 тис. грн (без ПДB), що дорівнює 71 442,5 тис. грн (загальний розмір коригування у бік зменшення) / 18 місяців (загальний період здійснення коригування у бік зменшення) х 12 місяців (кількість місяців у 2021 році, протягом яких здійснювалося коригування з моменту набрання чинності Постановою № 2377).

Відповідно, 23 814,18 тис. грн (без ПДВ) (розмір коригування у бік зменшення у 2020 році протягом 6 місяців з моменту набрання чинності Постановою № 956) + 47 628,36 тис. грн (без ПДВ) (розмір коригування у бік зменшення протягом 12 місяців 2021 року згідно Постанови № 2377) = 71 442,54 тис. грн (без ПДВ) (розмір загального коригування у бік зменшення, здійснення якого проводилося Регулятором протягом 18 місяців).

Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено, що АТ «Сумиобленерго» оскаржувало в судовому порядку Постанови НКРЕКП №956 та №2377.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі № 480/3369/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі № 480/3369/20, було визнано протиправною та скасовано Постанову № 956.

Підставою для прийняття таких рішень стало встановлення судами, що підтверджено матеріалами справи, того, що, приймаючи оскаржувану Постанову №956 про зміну тарифів на розподіл електричної енергії, Відповідач не врахував факт виконання АТ «Сумиобленерго» на час перевірки заходів по програмам «Реконструкція ПС 35/10 кВ «Вільшана» з встановленням пристроїв компенсації реактивної потужності напругою 10 кВ с. Вільшана, Недригайлівський район, Сумська область» та «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Фурнітура» (1, 2, 3 черга) (заміна силових трансформаторів 1Т і 2Т, ВРП 35 кВ)». Не були враховані НКРЕКП і факти виконання АТ «Сумиобленерго» на час прийняття спірного рішення заходів інвестиційної програми «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Будилка-Боброво», «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 110 кВ «Краснопілля» (1, 2, 3 черга) (заміна силового трансформатору 1Т, ВРП 35 кВ, АСУТП)», «Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 35 кВ «Ямпіль» з встановленням БСК 35 кВ» та «Реконструкція ПЛ-35 кВ «Путивль-Волинцево» (в рамках запланованих обсягів на 2019 рік)» та як наслідок, на переконання суду, при прийнятті оскаржуваної постанови, відповідач не дотримався приписів пункту 10.3 розділу 10 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого Постановою НКРЕКП № 428 від 14.06.2018.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.09.2021 у справі № 480/3369/20 погодився з висновками судів попередніх щодо протиправності Постанови № 956 та залишив вищевказані судові рішення без змін та зазначив, що доводи скаржника про те, що несвоєчасне виконання Позивачем інвестиційної програми на 2019 рік та виявлення відповідних порушень ліцензійних умов є достатньою підставою для зміни йому в бік зменшення тарифу на розподіл електричної енергії на вартість невиконаних об`єктів, суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки, як вбачається з вищевикладеного та п.п. 10.3 пункту 10 Порядку№ 428 для застосування до ліцензіата негативних наслідків за таке порушення Комісія зобов`язана врахувати фактичний стан виконання ним відповідної програми станом на момент прийняття рішення. У контексті аналізу наведених доводів скаржника колегія суддів зазначає, що кошти за проведення відповідних запланованих заходів по інвестиційній програмі за 2019 рік підрядникам перераховані до кінця 2019 року, а тому кошти, які заплановані на освоєння заходів інвестиційної програми за 2019 рік фактично не можуть бути відраховані з тарифу на час прийняття спірного рішення по об`єктах, що введені в експлуатацію.

Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі № 480/4919/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022, визнано протиправною та скасовано Постанову № 2377 в частині коригування доходу (витрат) в Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання Акціонерного товариства «Сумиобленерго», яка є додатком до постанови НКРЕКП від 09.12.2020 № 2377, а саме коригування доходу (витрат): відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 № 787 - у бік зменшення на загальну суму - 71 442,54 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) (з розрахунку на 18 місяців).

Судами було враховано рішення судів у справі № 480/3369/20 та встановлено, що станом на час прийняття Відповідачем спірної Постанови № 2377 Позивачем було повністю виконано Інвестиційну програму на 2019 рік, що мало бути враховано Комісією. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у постанові від 16.09.2021 у справі № 480/3369/20. Відповідно до пункту п.п. 10.3 Порядку № 428 у разі повного або часткового усунення ліцензіатом порушень ліцензійних умов, виявлених під час перевірки, до моменту прийняття рішення на засіданні НКРЕКП, що обов`язково підтверджується відповідними документами, факт усунення враховується при прийнятті рішення щодо застосування до ліцензіата санкцій та/або заходів регуляторного впливу. За таких обставин, на переконання судів першої та апеляційної інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, Відповідач не дотримався приписів пункту 10.3 розділу 10 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого Постановою НКРЕКП № 428 від 14.06.2018.

Також, суди відхилили доводи Відповідача про те, що Постанова № 787, на виконання якої прийнята оскаржувана постанова, була предметом судового розгляду в справі № 480/2675/20 та суди всіх трьох інстанцій відмовили АТ «Сумиобленерго» у задоволенні позову, визнали правомірною постанову Комісії № 787 про накладення на Позивача штрафу за порушення ліцензійних умов та встановили невиконання ним інвестиційної програми на 2019 рік.

В іншій частині позовних вимог про зобов`язання НКРЕКП здійснити з розрахунку на найближчі 18 місяців коригування доходу (витрат) в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для АТ «Сумиобленерго» у бік збільшення, які забезпечать компенсацію від`ємного коригування доходу (витрат) в структурах тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 71 442,54 тис. грн (без урахування податку на додану вартість), що було вчинено на підставі постанови НКРЕКП від 20.05.2020 № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 току № 2686» та постанови НКРЕКП від 09.12.2020 № 2377 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Сумиобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання», відмовлено, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача із відповідною заявою та визначеними Порядком №1175 документами до НКРЕКП щодо перегляду чи уточнення тарифів, фактично Позивачем заявлено вимогу на майбутнє.

У свою чергу, матеріали справи свідчать, що АТ «Сумиобленерго» направило на адресу НКРЕКП лист від 29.09.2022 № 28/8301, в якому просило розглянути матеріали для уточнення рівнів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2023 рік (т. 1 а.с. 80).

Разом із цим листом Позивач направив Відповідачу заяву про встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (т. 1 а.с 81-82), до якої, зокрема, надано пояснювальну записку щодо матеріалів про уточнення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у разі застосування стимулюючого регулювання для АТ «Сумиобленерго» з 01.01.2023 та розрахунок прогнозованого необхідного доходу від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на регуляторний період з 2021 року до 2023 року (уточнення прогнозованих показників на 2023 рік) АТ «Сумиобленерго» за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (т. 1 а.с. 83-85).

У пояснювальній записці щодо матеріалів про уточнення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії y разі застосування стимулюючого регулювання для АТ «Сумиобленерго» з 01.01.2023 зазначено про те, що при проведенні розрахунку тарифів сума необхідного доходу була скоригована на 71 442,54 тис. грн (без ПДВ). Необхідність коригування пояснюється посиланням на судові рішення у справі № 480/3369/20 та у справі № 480/4919/21, якими, як зазначалося вище, були визнані протиправними та скасовані Постанова № 956 і у відповідній частині Постанова № 2377, котрими Регулятором було реалізовано коригування у бік зменшення в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Сумиобленерго» на загальну суму 71 442,54 тис. грн (без ПДВ).

Указана сума коригування, округлена до цілого значення 71 443 тис. грн, як встановлено судом першої інстанції, була вказана у рядку 11 розрахунку прогнозованого необхідного доходу від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на регуляторний період з 2021 року до 2023 року (уточнення прогнозованих показників на 2023 рік) АТ «Сумиобленерго».

Після звернення АТ «Сумиобленерго» про уточнення тарифів на розподіл електричної енергії НКРЕКП на власному офіційному вебпорталі за посиланням https://www.nerc.gov.ua/materials/materiali-do-zasidannya-18112022 розмістила матеріали до засідання, яке відбулося 18.11.2022.

До четвертого питання, яке розглядалося на цьому засіданні, НКРЕКП на власному офіційному вебпорталі за посиланням https://www.nerc.gov.ua/storage/app/uploads/public/637/648/16d/63764816d5f0.pdf розмістив Обґрунтування щодо схвалення проєктів постанов НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання», в якому було зазначено: «Схвалені проєкти постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання, разом з обґрунтувальними матеріалами планується розмістити на офіційному вебсайті НКРЕКП в мережі Інтернет з метою одержання зауважень і пропозицій. Проєкти зазначених рішень НКРЕКП додаються».

До вказаного обґрунтування був доданий Проєкт постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання» (далі - Проєкт; т. 1 а.с. 86-89).

У Проєкті НКРЕКП не враховано те, що зазначалося АТ «Сумиобленерго» у пояснювальній записці щодо матеріалів про уточнення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії y разі застосування стимулюючого регулювання для АТ «Сумиобленерго» з 01.01.2023 та у розрахунку прогнозованого необхідного доходу від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на регуляторний період з 2021 року до 2023 року (уточнення прогнозованих показників на 2023 рік) АТ «Сумиобленерго» стосовно необхідності здійснення коригування доходу (витрат) в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії внаслідок вищевказаного коригування Відповідачем у бік зменшення витрат в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 71 442,54 тис. грн (без ПДВ).

У зв`язку з цим АТ «Сумиобленерго» листом від 28.11.2022 № 28/10920 звернулося до НКРЕКП із пропозиціями по внесенню до Проєкту, в яких просило в рядку 9 Структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ «Сумиобленерго», яка є додатком до Проєкту, збільшити суму коригування доходу (витрат) на 71 443 тис. грн (без ПДВ) з відповідним коригуванням тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у пункті 1 Проєкту, вказуючи на те, що Постанова № 956 та Постанова № 2377 у відповідній частині судовими рішеннями у справах № 480/3369/20 та № 480/4919/21 визнані протиправними та скасовані (т. 1 а.с. 89-91).

За наслідками розгляду пропозицій 05.12.2022 на власному офіційному вебпорталі НКРЕКП за посиланням https://www.nerc.gov.ua/news/oprilyudnyuyutsya-tablici-uzagalnenih- zauvazhen-ta-propozicij-do-proyektiv-vstanovlennya-tarifiv-na-poslugi-z-rozpodilu- elektroenergivi-iz-zastosuvannyam-stimulyuyuchogo-regulyuvannya-2023 оприлюднила таблиці узагальнених зауважень та пропозицій до проєктів встановлення тарифів на послуги з розподілу електроенергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2023 рік (т. 1 а.с. 92-100).

Із змісту вказаної таблиці вбачається, що вищевказана пропозиція АТ «Сумиобленерго» щодо внесення змін до Проєкту не враховується, оскільки «У межах розгляду справ Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі № 480/3369/20 та від 27.10.2021 у справі № 480/4919/21 суди не знайшли необхідних та достатніх підстав для вчинення НКРЕКП певних дій» (т. 1 а.с. 95).

Відповідно, НКРЕКП 21.12.2022 прийнято постанову № 1808 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання» (далі - Постанова № 1808; т. 1 а.с. 101), додатком до якої є Структура тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУМИОБЛЕНЕРГО» на 2023 рік (т. 1 а.с. 102), із змісту якої вбачається, що Відповідач не здійснив відповідного коригування доходу (витрат) в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, про яке просив Позивач.

Поміж іншим, судом першої інстанції також встановлено, що Верховний Суд постановою від 09.03.2023 скасував судові рішення судів попередніх інстанцій у справі № 480/4919/21 та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив, зазначивши, що постановою НКРЕКП від 09.12.2020 № 2377 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для АТ «Сумиобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання» установлено для Позивача тариф на послуги з розподілу електричної енергії на рівні: для 1 класу напруги 165,23 грн/МВт год (без урахування ПДВ); для 2 класу напруги 1226,67 грн/МВт год (без урахування ПДВ), а також визначена Структура тарифу. Крім того, суд касаційної інстанції вказав, що зі змісту Структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ «Сумиобленерго» вбачається, що Регулятор здійснив коригування доходу (витрат): відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787 - у бік зменшення на загальну суму -71442,54 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) з розрахунку на 18 місяців; відповідно до пункту 3 постанови НКРЕКП від 07 жовтня 2020 року № 1857 - у бік збільшення на загальну суму 52 915,64 тис. грн (без урахування податку на додану вартість) з розрахунку на 12 місяців. Відтак, таке коригування у бік зменшення здійснено Регулятором відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787, та зважаючи на те, що сама по собі постанова Регулятора від 08 квітня 2020 року № 787 «Про накладення штрафу на АТ «Сумиобленерго» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» є чинною, та відповідно пункт 2 цієї постанови зобов`язує встановлення (перегляду) тарифу на розподіл електричної енергії АТ «Сумиобленерго» шляхом його зміни в бік зменшення на вартість невиконаних об`єктів розділу І Інвестиційної програми на 2019 рік, а саме: на суму 71 442,54 тис. грн, то Відповідачем цілком правомірно здійснено коригування витрат на зазначену суму. При цьому висновки, висловлені в межах справи № 480/3369/20, не мають преюдиційного значення для розгляду справи, яка розглядається, оскільки у справі № 480/3369/20 предметом спору була постанова Регулятора від 20 травня 2020 року № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686», якою установлені тарифи на розподіл електроенергії, зокрема, для 1 класу напруги 119,63 грн/МВт год (без урахування ПДВ); для 2 класу напруги 914,41 грн/МВт (без урахування ПДВ), а також визначена структура тарифів з урахуванням того ж самого пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787. Натомість як сама постанова НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787, що була переглянута в судовому порядку в частині пунктів 1, 4, так і її пункт 2, що не був оскаржений АТ «Сумиобленерго», є чинними, а отже Відповідач повинен був здійснити коригування витрат у бік зменшення на вартість невиконаних об`єктів розділу І Інвестиційної програми на 2019 рік, а саме: на суму 71 442,54 тис. грн, оскільки таке коригування здійснено з урахуванням проведеної позапланової перевірки, в якій контролюючий орган встановив порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення державного регулювання, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1470.

Верховний Суд також зазначив, що результати позапланової перевірки, внаслідок якої встановлені порушення, та за результатами якої НКРЕКП прийнято постанову від 08 квітня 2020 року № 787 «Про накладення штрафу на АТ «Сумиобленерго» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» не є предметом цього спору, а відтак суди дійшли помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, фактично, побудувавши свої рішення на підставі обставин справи № 480/3369/20, спірні правовідносини в якій виникли з приводу прийняття постанови Регулятора від 20 травня 2020 року № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686», яка була скасована в судовому порядку разом зі Структурою тарифів, зокрема в якій також було враховано коригування суми витрат в структурі тарифів АТ «Сумиобленерго» у сумі - 71 442,54 тис. грн (без ПДВ) із розрахунку на 18 місяців. Водночас як зазначалось вище, таке коригування відбулось на підставі пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 787, а тому обставини справи № 480/3369/20 та розгляд цієї справи не є взаємопов`язаними.

За таких обставин, як встановлено судом першої інстанції, Позивач наполягає, що внаслідок прийняття НКРЕКП протиправної Постанови № 956 АТ «Сумиобленерго» не отримало грошові кошти в структурі тарифів у розмірі 23 814,18 тис. грн (без ПДВ). На час поданих заяв та листів товариства до НКРЕКП із документами згідно Порядку № 1175, враховуючи, що Постанови № 956 та №2377 були визнані неправомірними та скасовані, Відповідач в силу принципів недискримінаційного ціно- тарифоутворення, визначених законодавством завдань та наданих повноважень мав здійснити коригування доходу (витрат) у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, внаслідок здійсненого коригування у бік зменшення таких витрат на загальну суму 71 442,54 тис. грн (без ПДВ) в поданому рядку 9 Структури, що є додатком до Проєкту із відповідним коригування п. 1 Проєкту постанови. Відтак, нездійснення при прийнятті спірної Постанови № 1808 коригування доходу (витрат) у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації для АТ «Сумиобленерго» грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, недоотриманих внаслідок протиправного коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, що було вчинено на підставі Постанови № 956, призвело до недоотримання АТ «Сумиобленерго» грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на суму 23 814,18 тис. грн (без ПДВ) та таку бездіяльність Відповідача вважає протиправною.

Відповідач, як зазначено судом першої інстанції, наполягав, що судовими рішеннями у справах №480/3369/20 та №480/4919/21 суди не знайшли необхідних та достатніх підстав для вчинення НКРЕКП дій щодо здійснення коригування АТ «Сумиобленерго» витрат. На сьогодні Постанови №956 та №2377 втратили чинність, а Постанова №2377 визнана правомірною під час перегляду Верховним Судом справи № 480/4919/21. Окрім того, рішеннями суду у справі № 480/3369/20 не було зобов`язано НКРЕКП здійснювати перегляд тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для АТ «Сумиобленерго» з метою компенсації коштів у сумі 71 442,54 тис. грн (без ПДВ), яку враховано при коригуванні необхідного доходу в тарифах АТ «Сумиобленерго» у період з 01.07.2020 по 31.12.2021, на виконання діючої на сьогодні Постанови № 787.

На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. ст. 1, 6, 7, 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII), ст. ст. 1, 2, 3, 4, 14, 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон № 1540-VIII), Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1175 (далі - Порядок №1175), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наявність у Позивача права на компенсацію витрат внаслідок необґрунтованого коригування у бік зменшення витрат, здійсненого Відповідачем.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За визначенням статті 1 Закону №2019-VIII оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (п. 56); Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 72).

Принципи функціонування ринку електричної енергії окреслені у статті 3 Закону №2019-VIII, до яких законодавцем віднесено, зокрема, забезпечення енергетичної безпеки України; забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам, захисту їхніх прав та інтересів; недискримінаційного і прозорого доступу до системи передачі та систем розподілу; недискримінаційної участі в ринку електричної енергії; незалежного державного регулювання; недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати.

Приписи ч. 1 ст. 5 указаного Закону визначають, що державна політика в електроенергетиці спрямована, зокрема, на створення умов для ефективного функціонування ліквідного ринку електричної енергії та його розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №2019-VIII державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон №1540-VIII.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1 указаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами ч. 1 ст. 2 Закону №1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики - діяльності з виробництва, передачі, розподілу, розподілу малими системами розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії, агрегації.

Мета, форми діяльності Регулятора та його основні завдання закріплені у статті 3 Закону №1540-VIII, за якою Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є, зокрема, забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг.

Завданням і меті Регулятора кореспондують принципи його діяльності, до яких законодавець у статті 4 Закону №1540-VIII відносить, зокрема, законність, компетентність, ефективність, справедливість, прогнозованість та своєчасність прийняття рішень, неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень, відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання, недопущення дискримінації, відповідальність за прийняті рішення.

Принципи діяльності НКРЕКП, зокрема, у сфері ринку електричної енергії, закріплені й у статті 3 Закону №2019-VIII, за нормами якої функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах, зокрема, недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати (п. 15).

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 6 ст. 7 Закону №2019-VIII на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають тарифи на послуги з розподілу електричної енергії

Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плата за приєднання), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.

Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що підлягають державному регулюванню, та методики (порядки) їх формування повинні: 1) сприяти ефективній торгівлі електричною енергією та розвитку конкуренції на ринку електричної енергії; 2) створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу; 3) стимулювати учасників ринку електричної енергії до підвищення ефективності функціонування ОЕС України, інтеграції ринку електричної енергії і забезпечення безпеки постачання електричної енергії, а також впровадження новітніх технологій у виробничу та управлінську діяльність таких суб`єктів; 4) стимулювати споживачів електричної енергії до ефективного її використання.

Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою, не повинні: допускати перехресного субсидіювання між користувачами системи; обмежувати ліквідність ринку електричної енергії; перешкоджати міждержавній торгівлі електричною енергією.

Методики (порядки) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії та на послуги з розподілу електричної енергії мають забезпечувати справедливі норми прибутку на інвестований капітал, а також короткострокові та довгострокові стимули оператору системи передачі та операторам систем розподілу до підвищення ефективності, але не мають стимулювати збільшення обсягів передачі та розподілу електричної енергії.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Частиною 4 статті 17 указаного Закону передбачено, що порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 46 Закону №2019-VIII оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор, відповідно до затвердженої ним методики.

Зміст тарифу на послуги з розподілу електричної енергії розкривається у його визначенні, наведеному у Порядку № 1175.

Так, за приписами п. 1.2 згаданого Порядку структура тарифу - складові економічно обґрунтованих витрат ліцензіата на здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що групуються за економічними елементами і на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи на послуги з розподілу електричної енергії (на перехідний період);

тариф на послуги з розподілу електричної енергії (далі - тариф) - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку;

уточнення тарифів - встановлення для ліцензіатів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на кожен рік регуляторного періоду, крім першого, на підставі розрахованого необхідного доходу з урахуванням уточнених прогнозованих значень індексу споживчих цін, індексу цін виробників промислової продукції, індексу зростання номінальної середньомісячної заробітної плати, обсягу інвестиційної програми на цей рік тощо.

Питання щодо встановлення тарифів розглядаються на засіданні НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання (далі - засідання), з урахуванням вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року № 866 (п. 1.3 Порядку №1175).

Вартісні показники у розрахунках надаються у тис. грн з округленням до цілого числа, обсяги розподілу електричної енергії - у МВт·год з округленням до цілого числа, тарифи - у грн/МВт·год з округленням до двох знаків після коми (п. 1.4 Порядку №1175).

Розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та всіх їх складових здійснюється без урахування податку на додану вартість (п. 1.5 Порядку №1175).

Пунктом 2.1 Порядку №1175 передбачено, що для встановлення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, і такі документи у друкованій та електронній формах:

пояснювальну записку щодо необхідності встановлення тарифів, що включає обґрунтування прогнозних витрат ліцензіата за їх складовими;

загальну характеристику ліцензіата в динаміці за останні 5 років за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку;

розрахунок: прогнозованого необхідного доходу ліцензіата від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на регуляторний період (за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку); операційних контрольованих витрат на послуги з розподілу електричної енергії на кожен рік регуляторного періоду (за формою, наведеною в додатку 4 до цього Порядку); фонду оплати праці ліцензіата на послуги з розподілу електричної енергії на кожен рік регуляторного періоду (за формою, наведеною в додатку 5 до цього Порядку); операційних неконтрольованих витрат на послуги з розподілу електричної енергії на кожен рік регуляторного періоду (за формою, наведеною в додатку 6 до цього Порядку); прибутку на регуляторну базу активів, що використовуються при здійсненні діяльності з розподілу електричної енергії (за формою, наведеною в додатку 7 до цього Порядку); річної амортизації на активи, які були створені на дату переходу на стимулююче регулювання (за формою, наведеною в додатку 8 до цього Порядку); амортизації на активи, віднесені до категорії 1, які створені після переходу на стимулююче регулювання, у році t-1 (за формою, наведеною в додатку 9 до цього Порядку, із додаванням деталізованого реєстру активів по кожній групі в електронному вигляді); амортизації на активи, віднесені до категорії 2, які створені після переходу на стимулююче регулювання, у році 1-1 (за формою, наведеною в додатку 10 до цього Порядку, із додаванням деталізованого реєстру активів по кожній групі в електронному вигляді); амортизації на активи, віднесені до категорії 3, які отримані після переходу на стимулююче регулювання, у році 1-1 (за формою, наведеною в додатку 11 до цього Порядку, із додаванням деталізованого реєстру активів по кожній групі в електронному вигляді); амортизації на активи, віднесені до категорії 4, які створені після переходу на стимулююче регулювання, у році 1-1 (за формою, наведеною в додатку 12 до цього Порядку, із додаванням деталізованого реєстру активів по кожній групі в електронному вигляді); розрахунок прогнозованого необхідного доходу ліцензіата для здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії на регуляторний період за класами напруги (за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку); джерела фінансування інвестиційної програми на регуляторний період, визначені з урахуванням Порядку формування інвестиційних програм (за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку);

розрахунок цільового завдання щодо досягнення показників якості послуг з розподілу електричної енергії (за формою, наведеною в додатку 15 до цього Порядку): розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (у разі застосування стимулюючого регулювання) на прогнозний рік (за формою, наведеною в додатку 29 до цього Порядку); копію протоколу проведення відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях відповідно до Порядку проведення відкритого обговорення; розрахунок коригування необхідного доходу відповідно до даних виконання цільового завдання щодо досягнення показників якості послуг з розподілу електричної енергії за рік 1-2 (за формою, наведеною в додатку 17 до цього Порядку); розрахунок кількості умовних одиниць енергетичного обладнання на 1 та 2 класах напруги енергії (за формою, наведеною в додатку 28 до цього Порядку);

інші обґрунтовуючи матеріали.

Крім того, пунктом 2.3 Порядку №1175 передбачено, що для уточнення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву (за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку) та документи, визначені у пункті 2.1 цієї глави, у друкованій та електронній формах з уточненням даних на прогнозний рік регуляторного періоду, на який встановлюються тарифи.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1 Порядку №1175 заява про перегляд тарифів та додані до неї відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 глави 2 цього Порядку документи подаються до НКРЕКП не пізніше ніж за 90 днів до початку регуляторного періоду, з якого будуть встановлюватися тарифи.

За правилами п. 3.2 Порядку№1175 заява про уточнення тарифів та додані до неї відповідно до пункту 2.3 глави 2 цього Порядку документи подаються до НКРЕКП за 90 днів до початку кожного року регуляторного періоду.

Матеріали справи свідчать, що у вересні 2022 року АТ «Сумиобленерго» зверталося до НКРЕКП щодо розгляду матеріалів для уточнення рівнів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2023 рік, у тому числі шляхом коригування уточнених прогнозованих показників на цей період. Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними документами, НКРЕКП 21.12.2022 прийнято постанову № 1808, до затвердженої якою Структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання не ввійшло відповідне коригування доходу (витрат) в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, про яке просив Позивач.

У площині наведеного судовою колегією враховується, що за нормами ст. 14 Закону №1540-VIII засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті.

Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

Засідання Регулятора є правомочними у разі присутності на ньому більшості із загального складу Регулятора. У відкритих слуханнях мають право брати участь представники суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, організацій, що представляють інтереси споживачів, громадських організацій, засобів масової інформації та інші заінтересовані особи.

Регулятор на своїх засіданнях: 1) розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції; 2) розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції; 4) затверджує щорічний звіт Регулятора; 5) затверджує регламент Регулятора; 6) розглядає справи про адміністративні правопорушення; 7) розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків.

Перелік питань, що вносяться на розгляд Регулятора, оприлюднюється не пізніше як за три робочі дні до дня проведення засідання на офіційному веб-сайті Регулятора.

Разом з переліком питань, що вносяться на розгляд Регулятора, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора проекти рішень Регулятора та обґрунтування до них, одержані зауваження та пропозиції, а також вмотивована позиція Регулятора щодо одержаних зауважень.

Голосування на засіданнях Регулятора здійснюється членами Регулятора особисто та самостійно.

Рішення Регулятора вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше чотирьох членів Регулятора, присутніх на засіданні. Кожний член Регулятора має один голос. Член Регулятора, не згодний з прийнятим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку, яка додається до такого рішення.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Результати засідання Регулятора оформлюються протоколом. Протокол засідання Регулятора оприлюднюється на його офіційному веб-сайті не пізніше п`яти робочих днів з дня його проведення. Якщо до рішення Регулятора була подана окрема думка члена Регулятора, вона розміщується у публічному доступі як невід`ємна частина протоколу.

Регулятор забезпечує онлайн-трансляцію засідань, що проводяться у формі відкритих слухань, на своєму офіційному веб-сайті. Зберігання записів таких трансляцій та вільний доступ до них на офіційному веб-сайті забезпечується Регулятором протягом не менше одного року з дня проведення засідання.

Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку.

Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у цій справі не є спірним питання щодо порядку подання заяв, зауважень АТ «Сумиобленерго» до НКРЕКП за формою, змістом чи строками. Натомість, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач наголошує на наявності розсуду у членів Регулятора під час засідання НКРЕКП враховувати чи не враховувати прохання та побажання ліцензіата, а оцінка їх обґрунтованості враховує росзуд членів Регулятора та виключно відноситься до дискреційних його повноважень.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що у межах цієї справи спірним є питання наявності або відсутності підстав для НКРЕКП здійснити коригування доходу (витрат) АТ «Сумиобленерго» у Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, як такі, що були вчинені у бік зменшення за Постановою №956, а не щодо встановлення цінової чи тарифної політик Регулятора відносно ліцензіата.

Так, Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Відповідача при прийнятті Постанови №1808 щодо нездійснення перерахунку Структури тарифів з урахуванням рішення суду у справі №480/3369/20, яким скасовано Постанову №956. Підставою нездійснення такого перерахунку НКРЕКП фактично визначає те, що судами у згаданій справі не знайдено необхідних та достатніх підстав для вчинення Регулятором певних дій.

Разом з тим, аналіз змісту судових рішень у справі №480/3369/20 свідчить, що предметом позовних вимог у згаданій справі було визнання протиправною та скасування Постанови №956, якою була змінена структура тарифів шляхом проведення коригування витрат у бік зменшення у 2020 році на суму 23 814,18 тис. грн. Вимог щодо здійснення будь-яких коригувань у межах справи №480/3369/20 АТ «Сумиобленерго» не заявлялося.

У свою чергу, Постанова №956, яка набула чинності з 01.07.2020, та на підставі якої було вчинено протиправне коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у 2020 році на 23 814,18 тис. грн (без ПДВ) = 71 442,54 тис. грн (загальний розмір коригування) / 18 місяців (загальний період здійснення коригування у бік зменшення) х 6 місяців (кількість місяців у 2020 році, яка залишилася для коригування у бік зменшення з моменту набрання чинності Постанови № 956) на момент звернення у вересні та листопаді 2022 року Позивача до Відповідача була скасована в судовому порядку. Указані обставини, як правильно підкреслено судом першої інстанції, протиправно не були враховані Регулятором під час засідання комісії. При цьому твердження Апелянта про те, що рішенням суду у справі №480/3369/20 будь-яких дій зобов`язального характеру на Регулятора не покладалося, а відтак останній вправі діяти у межах власної компетенції та свій розсуд, судова колегія оцінює критично, оскільки поновлення прав суб`єкта господарювання внаслідок прийняття протиправного рішення суб`єкта владних повноважень повинно мати реальний характер, який, у спірному випадку, отримує свій вияв у необхідності здійснення коригування доходу (витрат) у бік збільшення внаслідок протиправного коригування у бік зменшення.

Як вже було підкреслено вище, встановлення та/або зміна тарифів на послуги з електричної енергії є компетенцією Регулятора. Водночас, враховуючи, що вчинені дії щодо коригування Постановою №956 у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у 2020 році на 23 814,18 тис. грн (без ПДВ) є протиправними в силу скасування цієї постанови у судовому порядку, НКРЕКП мала вчинити відповідні коригування за зверненням АТ «Сумиобленерго».

Поряд з цим, незабезпечення вчинення Відповідачем такий дій щодо Позивача фактично порушило право АТ «Сумиобленерго» на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку. При цьому пасивна поведінка НКРЕКП щодо здійснення відповідних коригувань свідчить саме про протиправну бездіяльність Регулятора.

Судовою колегією також враховується, що на час звернення до суду із цим позовом Постанова №1808 була чинною. У подальшому НКРЕКП прийнято постанову від 09.12.2023 № 2340 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання» (далі - Постанова № 2340), яка набрала чинності 01.01.2024 та на підставі якої з цього часу втратила чинність Постанова №1808.

Посилання ж Апелянта на те, що указана Постанова №2340 у судовому порядку АТ «Сумиобленерго» не оскаржувалася, що унеможливлює здійснення останньому перерахунку діючих тарифів з розрахунку на найближчі 6 місяців, судова колегія вважає помилковим.

Як було встановлено раніше, Позивач із дотриманням вимог Порядку №1175 звернувся до Відповідача із заявою про уточнення тарифів, що зумовлено, зокрема, набранням законної сили рішенням суду у справі №480/3369/20 про визнання протиправною та скасування Постанови №956. Водночас, при прийнятті Постанови №1808 Регулятором відповідних коригувань на суму 23 814,18 тис. грн не проведено. Відтак, втрата чинності у подальшому Постановою №1808 у зв`язку з прийняттям Постанови №2340 жодним чином не впливає на право АТ «Сумиобленерго» на коригування доходу (витрат) у бік збільшення в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на майбутні 6 місяців, оскільки таке може бути забезпечене НКРЕКП шляхом внесення змін до чинної на відповідний регуляторний період постанови.

Таким чином, враховуючи повноваження НКРЕКП, зобов`язання Регулятора здійснити перерахунок для АТ «Сумиобленерго» діючих тарифів, на переконання суду апеляційної інстанції, є належним способом захисту порушеного Регулятором права Позивача на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку, внаслідок прийняття НКРЕКП визнаної в судовому порядку протиправної та скасованої Постанови № 956.

З приводу доводів Апелянта про те, що покладенням на Відповідача такого обов`язку суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження НКРЕКП, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом правових позицій Верховного Суду, висловлених, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а, від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); п. 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); п. 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); п. 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відтак, приймаючи рішення про зобов`язання орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд, перш за все, відновлює баланс взаємодії між органами державної влади та суб`єктами господарювання.

При цьому, суд, приймаючи саме таке рішення на захист порушених прав суб`єктів господарювання - про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання з боку органів державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988), суд вказав, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

У рішенні Європейського Суду з прав людини, у справі «Волохи проти України» зазначено: «Таким чином, Суд доходить висновку, що це втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене «згідно із законом», оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля при застосуванні таких заходів спостереження.»

У рішенні у справі «Гасан і Чауш проти Болгарії» вказується: «Суд зазначає, що у даному випадку відповідне законодавство не передбачало чітких критеріїв щодо реєстрації керівництва конфесій, що змінилося, а також не передбачало ніяких процедурних гарантій захисту від свавільного використання дискреційних повноважень...».

Будь-яка дія органів державної влади має будуватися на цьому принципі, а відтак чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004). Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гавенда проти Польщі» від 14.03.2002, рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Аманн проти Швейцарії» від 16.02.2000).

Також Європейський Суд з прав людини рішенням у справі «Креслена» від 24.04.1990 зазначає, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Загальні принципи диференціації між підміною органу державної влади судом та здійсненням правосуддя безпосередньо сформульовано в рішенні у справі «Фадеева проти Росії» від 09.06.2005, в якому Європейський Суд з прав людини з відсилкою до справи «Баклі проти Сполученого Королівства», зазначив, що: «Згідно з усталеною практикою Суду саме національні органи влади мають дати вихідну оцінку «необхідності» втручання як стосовно законодавчого поля, так і реалізації конкретного заходу, але, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду, їхнє рішення підлягає перевірці судом на предмет його відповідності вимогам Конвенції».

Адміністративний суд наділений дієвим важелем проти незаконних дій з боку представників влади України і здійснених ними в трактуванні дискреційних повноважень (постанова Вищого адміністративного суду України від 23.03.2017 у справі №804/4335/16).

Суд вважає, що відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а, від 29.03.2018 у справі №816/303/16, від 25.05.2018 у справі №826/6102/16.

У межах спірних правовідносин праву Позивача отримати компенсацію грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, недоотриманих внаслідок коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуг з розподілу електричної енергії на суму 23 814,18 тис. грн у зв`язку з прийняттям Постанови №956, скасованої у судовому порядку, кореспондує обов`язок Відповідача прийняти рішення про здійснення відповідних коригувань доходу (витрат) у бік збільшення на відповідну суму.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням викладеного судова колегія, перевіривши висновки суду першої інстанції, вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав АТ «Сумиобленерго», є зобов`язання НКРЕКП здійснити перерахунок діючих тарифів AT «Сумиобленерго» на послуги з розподілу електричної енергії у бік збільшення з розрахунку на найближчі 6 місяців шляхом коригування доходу (витрат) у бік збільшення в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії, недоотриманих внаслідок коригування у бік зменшення витрат у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 23 814,18 тис. грн (без урахування податку на додану вартість), що було вчинено на підставі постанови НКРЕКП від 20.05.2020 № 956 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 10 грудня 2019 року № 2686».

При цьому судовою колегією не ставиться під сумнів правильність посилання Апелянта на те, що розгляд відповідного питання повинен здійснюватися НКРЕКП виключно із дотриманням вимог чинного законодавства. Разом з тим, такі твердження Відповідача жодним чином не спростовують правильність позиції суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З приводу аргументів АТ «Сумиобленерго» про те, що апеляційна скарга підписана від імені НКРЕКП особою, яка не має права її підписувати, оскільки до неї не додано документів, які підтверджують право ОСОБА_1 діяти від імені Відповідача у порядку самопредставництва, а витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наділення ОСОБА_1 такими повноваження не підтверджує, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що юридичні особи, суб`єкти владних повноважень беруть участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника на підставі довіреності.

Тобто, процесуальний закон встановлює можливість участі у справі суб`єктів владних повноважень та/або юридичних осіб через уповноважених осіб, як представників у порядку самопредставництва за наявності підтверджуючих на це документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому пункт 13 частини другої статті 9 указаного Закону встановлює, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга від імені НКРЕКП було підписано ОСОБА_1 та подано до Шостого апеляційного адміністративного суду за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Згідно доданої до апеляційної скарги виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2024 №72, ОСОБА_1 вправі вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України в порядку самопредставництва, без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів).

Отже, всупереч доводів Позивача, апеляційну скаргу підписано ОСОБА_1 у порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень - НКРЕКП, що чітко визначено у відомостях, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та які є належним доказом наявності у ОСОБА_1 повноважень здійснювати самопредставництво Регулятора.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2024 у справі № 160/5626/23.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено 17 вересня 2024 року.