Справа № 420/37084/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Токмілової Л.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кожухар В.В.

представника позивача Пушкаренко О.О.

представників відповідача Кравченка Ю.О., Крилова С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2023р. №60 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітан-лейтенанта ОСОБА_1 »;

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати капітан-лейтенанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за жовтень 2023р., та премії за листопад 2023р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити капітан-лейтенанту ОСОБА_1 додаткову винагороду за участь в бойових діях за жовтень 2023р. у сумі - 33 872,16 грн., премію за листопад 2023р. у сумі - 18210,20 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені капітан-лейтенантом ОСОБА_1 у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання.

06.08.2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Протокольними ухвалами від 11.06.2024 року та 06.08.2024 року відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про виклик свідків.

У судове засідання по суті, призначене на 03.09.2024 року, з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у вересні 2023 року його було відряджено до Тактичної групи "Гаруда" з метою залучення до виконання бойових завдань. 12.10.2023 року командуванням Тактичної групи було призначено службове розслідування за фактом вживання алкогольних напоїв позивачем. На думку представника позивача, оскільки ОСОБА_1 було притягнено до відповідальності владою ВЧ НОМЕР_1 , то передувати такому притягненню до дисциплінарної відповідальності мало прийняття наказу про призначення проведення службового розслідування саме командиром ВЧ НОМЕР_1 . Також представник вказала, що відповідачем допущено порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Крім того представник позивача зауважила, що спірний наказ від 24.11.2023 №60 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності був виданий тимчасово виконуючим обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 , який не є командиром бригади, а тому немає повноважень щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність. Також зазначила, що позивач не вживав спиртні напої саме під час виконання обов`язків військової служби, а отже порушення військової дисципліни не вбачається, тому притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставним. У зв`язку з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, останньому не було виплачено додаткову винагороду за жовтень та премію за листопад, що є недопустимим.

У своєму відзиві та у судовому засіданні представник відповідача не погодився з викладеними у позовній заяві підставами, зазначив про їх необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення, з огляду на наступне. Наказ про призначення службового розслідування відносно позивача був правомірно прийнятий командиром ТГ "Гаруда", оскільки Дисциплінарним статутом передбачено призначення службового розслідування письмовим наказом командира, який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Вживання алкогольних напоїв відбулося позивачем саме під час перебування на командному пункті ТГ "Гаруда" в м. Херсон під час виконання бойових завдань, поставлених бойовим розпорядженням Командувача ВМС ЗСУ та бойовими розпорядженнями ТГ "Гаруда", що виключає доводи представника позивача про вживання алкогольних напоїв в позаслужбовий час. Представник відповідача зазначив, що оскільки Командуванням ВМС ЗСУ було запропоновано притягти позивача до відповідальності своєю владою, наданою Дисциплінарним статутом ЗСУ, то за цією підставою командування ВЧ НОМЕР_1 прийняло рішення щодо притягнення позивача до відповідальності. Командир ВЧ НОМЕР_1 за належною йому дисциплінарною владою прирівнюється до командира бригади (полку, корабля 1 рангу), оскільки має в своєму підпорядкуванні декілька окремих військових частин та вважається органом військового управління. Щодо позбавлення премії та додаткової винагороди відповідач вказав, що такі види грошового забезпечення скасовані у зв`язку з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв, що узгоджується з наказами МОУ.

У відповіді на відзив представником позивача зазначено аналогічні доводи тим, які наведені у позовній заяві.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач вказав, що капітан 1 рангу ОСОБА_2 на час тимчасового виконання обов`язків командира ВЧ НОМЕР_1 був наділений дисциплінарною владою командира ВЧ НОМЕР_1 та мав право накладати дисциплінарне стягнення. Порядок призначення та проведення службового розслідування не впиває на законність та обґрунтованість спірного наказу, враховуючи, що позивачем не заперечується факт дисциплінарного проступку.

Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходить дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера відділення сил підтримки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 капітан-лейтенант ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків оперативного чергового оперативної чергової зміни штабу тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (витяг з наказу командира ТГ "Гаруда" від 29.09.2023 №2).

Наказом командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 12.10.2023 року №1 призначено службове розслідування за фактом вживання алкогольних напоїв капітан-лейтенантом ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира ТГ "Гаруда" від 12.10.2023 №1 "Про результати службового розслідування" матеріали службового розслідування направлено до військової частини НОМЕР_1 , яка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з клопотанням про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог абзаці 7 статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ шляхом накладення дисциплінарного стягнення "пониження у військовому званні на один ступінь".

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 23.11.2023 року повідомило командування військової частини НОМЕР_1 про недостатність комплекту документів для притягнення до дисциплінарної відповідальності владою Командування ВМС ЗСУ та запропонувало притягнути до дисциплінарної відповідальності своєю владою, наданою Дисциплінарним статутом ЗСУ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2023 року № 60 капітан-лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

Відповідно до Додатку №1 до наказу командира ВЯ НОМЕР_1 №129 від 01.12.2023 року ОСОБА_1 не виплачено премію за листопад 2023 року у зв`язку з попередженням про неповну службову відповідальність (наказ ОД №60 від 24.11.23).

Також ОСОБА_1 не виплачено додаткову винагороду за жовтень 2023 року.

Вважаючи такі дії відповідача та спірний наказ протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ч. 4 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

Додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно пункту 1 розділу ІV Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтями 54, 55 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу). Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Відповідно до ст. 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Отже, Дисциплінарним статутом ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що наказом командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 12.10.2023 року №1 призначено службове розслідування за фактом вживання алкогольних напоїв капітан-лейтенантом ОСОБА_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2023 року № 60 капітан-лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

При цьому, позивач не заперечує факт вживання алкогольних напоїв.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що у командира ТГ "Гаруда" були відсутні повноваження щодо призначення проведення службового розслідування у зв`язку з відсутністю повноважень притягати до дисциплінарної відповідальності позивача.

Суд критично ставиться до таких доводів, оскільки Дисциплінарним статутом ЗСУ визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, оскільки з 29.09.2023 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків оперативного чергового оперативної чергової зміни штабу тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", та оскільки вживання позивачем алкогольних напоїв відбулось під час знаходження на території командного пункту тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", то саме командиром тактичної групи "Гаруда" було прийнято рішення про необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь, у зв`язку із чим правомірно наказ про призначення службового розслідування прийнято командиром ТГ "Гаруда".

Суд враховує, що пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення, у той же час командир тактичної групи "Гаруда" виходячи з Дисциплінарного статуту ЗСУ має право видавати письмові накази (що підтверджується також наявними в матеріалах справи наказами командира ТГ "Гаруда") та накладати на позивача окремі види дисциплінарного стягнення, що також доводить правомірність прийняття наказу про призначення службового розслідування саме командиром тактичної групи.

Крім того суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 року у справі № 420/9472/23 зазначив, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Суд також критично ставиться до доводів представника позивача про неможливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність саме командиром ВЧ НОМЕР_1 , з огляду на наступне.

Позивач за своїм званням є капітан-лейтенантом, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відноситься до молодшого офіцерського складу.

ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладення на нього дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом "ґ" ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ - попередження про неповну службову відповідальність.

Разом із тим, ст. 55 Дисциплінарного статуту ЗСУ чітко визначено, що тільки командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачене пунктом "ґ" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

У матеріалах справи наявний лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.06.2024 року №1790/1176, яким підтверджено факт прирівняння командира ВЧ НОМЕР_1 до командира бригади 1 рангу, а саме в листі зазначено:

"Повноваження командира військової частини НОМЕР_1 , зокрема щодо застосування дисциплінарної влади, окрім загальних нормативно-правових акті, визначаються відповідними положеннями про військову частини.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою.

Штатно-посадова категорія посади "командир військової частини НОМЕР_1 " визначається відповідним штатом військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до діючого штату це капітан 1 рангу.

Отже, відповідно до пп. е) ст. 8 Дисциплінарного статуту ЗСУ України, полковник, бригадний генерал, генерал-майор (капітан 1 рангу, коммодор, контр-адмірал) користуються дисциплінарною владою командира бригади (полку, корабля 1 рангу)".

Таким чином, відповідачем доведено, що командир військової частини НОМЕР_1 є командиром бригади (полку, корабля 1 рангу), а тому останній мав владу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

Суд звертає увагу, що спірний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності №60 від 24.11.2023 р. прийнятий тимчасового виконуючим обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 капітаном 1 рангу.

Водночас, ч. 2 ст. 9 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це не оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово.

Таким чином, тимчасово виконуючий обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 так само мав повноваження для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

Щодо доводів представника позивача про порушення строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.

Наказом командира ТГ "Гаруда" (з основної діяльності) від 12.10.2023 № 1 визначено службове розслідування за фактом вживання алкогольних напоїв позивачем завершеним.

Командиром тактичної групи "Гаруда", після проведення службового розслідування, було надіслано матеріали такого службового розслідування до командира військової частини НОМЕР_1 , який, у свою чергу, 17.10.2023 року надіслав до Командування ВМС ЗСУ клопотання про накладення стягнення на позивача владою старшого командира.

Листом від 23.11.2023 року Командуванням ВМС ЗСУ було запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності своєю владою, наданою Дисциплінарним статутом ЗСУ.

Таким чином, суд погоджується з представником відповідача, що саме 23.11.2023 року командиру ВЧ НОМЕР_1 стало відомо про необхідність накладення дисциплінарного стягнення на позивача, тому одразу після отримання листа Командуванням ВМС ЗСУ прийнято спірний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, дисциплінарне стягнення на позивача було накладено протягом 10 днів від дня, коли командиру ВЧ НОМЕР_1 стало відомо про необхідність накладення стягнення своєю владою та в межах встановленого с. 2 ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ шестимісячного строку з дня виявлення правопорушення.

Крім того, враховуючи, що позивачем не заперечується факт вчинення дисциплінарного проступку, порядок призначення, проведення службового розслідування, а також перевищення місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності не впливає на законність та обґрунтованість спірного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд не погоджується з доводами представника позивача щодо того, що ОСОБА_1 не вживав спиртні напої саме під час виконання обов`язків військової служби, а отже порушення військової дисципліни не вбачається, тому притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно пп. 3 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 23.09.2023 року №19003, бойового розпорядження командування ВМС ЗСУ від 24.09.2023 року №154/132/98/1646 та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.09.2023 №284 позивача направлено до тактичної групи "Гаруда" з метою виконання бойових (спеціальних) завдань.

29 вересня 2023 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків оперативного чергового оперативної чергової зміни штабу тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (витяг з наказу командира ТГ "Гаруда" від 29.09.2023 №2).

Таким чином, ОСОБА_1 з моменту прибуття до тактичної групи "Гаруда" та до моменту вибуття з неї вважався таким, що виконує обов`язки військової служби.

Крім того, суд погоджується з відповідачем, що вчинення проступку відбувалось на території командного пункту ТГ "Гаруда", де особовий склад тактичної групи цілодобово залучений до ведення бойових (спеціальних) завдань та знаходиться в безпосередній близькості до лінії бойового зіткнення.

Таким чином, оскільки позивачем під час виконання обов`язків військової служби було вчинено проступок заборонений Дисциплінарним статутом ЗСУ у вигляді вживання алкогольних напоїв, то ОСОБА_1 правомірно притягнено до дисциплінарної відповідальності, а наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, не виключає можливості застосування до нього заходів дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи зазначене, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2023р. №60 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітан-лейтенанта ОСОБА_1 » прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Дисциплінарним статутом ЗСУ, а також з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Щодо позбавлення позивача додаткової винагороди за жовтень 2023р., та премії за листопад 2023р., суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260:

1) п. 5 розділу XVI Порядку - військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

п. 3 розділу XVI Порядку у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

2) п. 14 розділу XXXIV Порядку - до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

Враховуючи, що вжиття позивачем алкогольних напоїв відбулось у жовтні 2023 року, а накладення дисциплінарного стягнення у листопаді 2023 року, то ОСОБА_1 правомірно позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2023 року та премії за листопад 2023 року.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 13.09.2024 року.

Суддя Токмілова Л.М.

.