Справа № 520/26913/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.09.2024 р. справа №520/26913/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправним акту індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень, спонукання суб"єкта владних повноважень до вчинення конкретного управлінського волевиявлення, -

встановив:

Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято судом - 27.09.2023р.

Рішення про прийняття справи до провадження було прийнято судом - 07.08.2024р.

Відзив на позов було отримано судом - 25.10.2023р.

Відповідь на відзив була отримана судом - 12.08.2024р.

Процесуальний документ відповідача, який за змістом відповідає запереченню на відповідь на відзив на позов був отриманий судом - 19.08.2024р.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 07.09.2024р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29 березня 2023 року №171/20-40-04-05 щодо можливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку; 2) зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області прийняти рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків ОСОБА_1 на підставі заяви та відповідних документів платника №12413/6/ЕКПП від 20.02.2023 року.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що 26.02.2022р. тимчасово зупинив провадження нотаріальної діяльності із зв"язку із збройною агресією Російської Федерації проти України; 26.02.2022р. виїхав за кордон із зв"язку із збройною агресією Російської Федерації проти України; 01.03.2022р. було пошкоджено приміщення, де розташовувалось робоче місце приватного нотаріуса, що спричинило пошкодження коп"ютерного обладнання та документів; 15.11.2022р. повернувся до Харкова; 27.12.2022р. відновив провадження нотаріальної діяльності; нотаріальних дій протягом періоду часу 24.02.2022р.-26.12.2022р. не вчиняв; рух коштів на банківських рахунках протягом періоду часу 01.02.2022р.-31.12.2022р. не відбувався; 17.02.2023р. подав до контролюючого органу заяву про неможливість виконання податкових обов"язків; 22.02.2023р. подав до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021р.; 23.02.2023р. оплатив самостійно визначені грошові зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб за податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2021р.; 27.02.2023р. відносно заявника контролюючим органом було складено акт камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021р. від 27.02.2023р. №00/4544/20-40-24-19-04; 29.03.2023р. контролюючим органом відносно заявника прийнято рішення від 29.03.2023р. №171/20-40-04-05 про можливість виконання податкового обов"язку. Стверджував, що обсяг поданих до контролюючого органу документів засвідчував існування причинно-наслідкового зв"язку між обставинами збройної агресії Російської Федерації проти України та неможливістю виконання заявником податкового обов"язку станом на календарну дату закінчення граничного строку.

Відповідач, і з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що матеріали звернення платника податків не містили переконливих доказів настання неможливості виконання податкового обов`язку за 2021р. у якості платника на доходи фізичних осіб та платника єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи обсяг добутих доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а також реалізацію учасниками справи прав на подачу відповідних процесуальних документів та незмінність завдання адміністративного судочинства у будь-якому спорі, суд вважає, що справа підлягає вирішенню на підставі наявних доказів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належить до громадянства України; здійснює приватну нотаріальну діяльність у межах Харківського міського нотаріального округу за адресою - АДРЕСА_1 ; внесений до Єдиного державного реєстру фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; протягом 2021р. був платником податку на доходу фізичних осіб, платником військового збору, платником єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування; за викладеними у позові твердженнями протягом періоду часу 26.02.2022р.-15.11.2022р. знаходився поза межами України, повернувся до м.Харків - 15.11.2022р.

17.02.2023р. заявник склав заяву від 17.02.2023р. №13/01-30 про неможливість виконання податкових обов"язків, за змістом якої у якості єдиної причини цього зазначив - перебування (податкова адреса платника податків та місце розташування виробничих потужностей) на території населеного пункту, де ведуться воєнні (бойові) дії, що спричинило неможливість подання документів обов`язкової податкової звітності та сплати податків на період дії воєнного стану та тимчасової окупації території. (т.1 а.с.55-56).

Дана заява була зареєстрована контролюючим органом під реєстраційним номером обліку вхідної кореспонденції - №12413/6/ЕКПП від 20.02.2023р.

За змістом та текстом заяви від 17.02.2023р. №13/01-30 жодних додатків до указаного звернення заявник не долучав.

01.03.2023р. за цим зверненням суб"єктом владних повноважень було прийнято попереднє рішення від 01.03.2023р. №132/20-40-04-05 щодо можливості чи неможливості виконання платником податків свого податкового обов"язку.

15.03.2023р. до заяви від 17.02.2023р. №13/01-30 позивачем контролюючому додатково були надані документи, зокрема, про: припинення провадження нотаріальної діяльності, виїзд за кордон, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно кримінального провадження №0000503; рух коштів на банківському рахунку; роздруковані фотосвітлини пошкодженого приміщення, де розташоване робоче місце приватного нотаріуса.

Дана заява була зареєстрована контролюючим органом під реєстраційним номером обліку вхідної кореспонденції - №19548/6/ПН від 15.03.2023р.

Оглянувши згадані фотосвітлини, суд відзначає, що зображення однієї із фотосвітлин стосується частини стіни будівлі будинку, котра не має пошкоджень (тобто будинок взагалі не був зруйнований); зображення 4-ох фотосвітлин стосуються фрагментів частини підлоги приміщення; зображення однієї із фотосвітлин стосується дверей у приміщенні.

Ознак чи наслідків того, що у приміщенні мала місце пожежа дані світлини не містять.

Ознак пошкодження чи знищення комп`ютерної техніки у приміщенні чи джерел зберігання інформації в електронному вигляді у приміщенні дані світлини не містять.

Ознак пошкодження чи знищення будь-яких паперових документів у приміщенні дані світлини не містять.

Доказів викрадення первинних документів про господарські операції (надані нотаріальні послуги) чи викрадення комп`ютерної техніки з приміщення, де розташоване робоче місце приватного нотаріуса ані до контролюючого органу (ані до суду у ході розгляду справи) заявником подано не було.

20.02.2023р. заявник склав і засобами телекомунікаційного зв"язку подав до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021р., де зазначив загальну суму доходів, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу у розмірі - 193.752,82грн., суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі - 34.875,51грн., суму військового збору у розмірі - 2.906,29грн., суму зобов`язань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі - 35.970,00грн. (т.1 а.с.10-14).

Згідно з додатком Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021р. загальна сума доходу заявника за 2021р. склала - 552.045,00грн., сума вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей для використання під час провадження незалежної професійної діяльності склала - 77.227,48грн., сума витрат на оплату праці та нарахувань на заробітну плату склала - 170.901,48грн., сума інших витрат склала - 110.163,24грн., сума чистого оподатковуваного доходу склала - 193.752,82грн.

Згідно з розрахунком сум нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного податку за 2021р. заявник відобразив суму чистого доходу за кожен із календарних місяців за період 01.01.2021р.-30.11.2021р. у розмірі - 6.000,00грн., а за період 01.12.2021р.-31.12.2021р. у розмірі - 127.752,82грн.

29.03.2023р. за зверненням від 17.02.2023р. №13/01-30 суб"єктом владних повноважень було прийнято рішення від 29.03.2023р. №171/20-40-04-05 щодо можливості виконання платником податків свого податкового обов"язку. (т.1 а.с.61-62).

Стверджуючи про невідповідність закону рішення контролюючого органу від 29.03.2023р. №171/20-40-04-05, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Суд відмічає, що з 01.01.2011р. правила справляння податку на доходи фізичних осіб регламентовано приписами Розділу IV Податкового кодексу України.

За визначенням п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (п.16.1.2 ст.16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.16.1.3 ст.16); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.16.1.4 ст.16).

Отже, податковий обов`язок за суттю та змістом наведеної правової категорії охоплює діяння платника податків з складання та подання до контролюючого органу документу обов`язкової податкової звітності за конкретний звітний податковий період із відображенням обчисленої суми грошового зобов"язання з податку (збору, обов`язкового платежу) у межах конкретного звітного податкового періоду.

Суд повторно зауважує, що правила справляння податку на доходи фізичних осіб та військового збору регламентовані приписами Розділу IV Податкового кодексу України та п.161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України і визначають, що об"єктом справляння згаданих вище видів обов`язкових публічних платежів є дохід особи, тобто за визначенням ст.1 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Суд зважає на те, що дохід як об"єкт справляння податку на доходи фізичних осіб (а також військового збору) за загальним правилом виникає у межах або за наслідками проведення правочинів із придбання чи відчуження активів, або за наслідками проведення господарської операції (у тому числі і у формі надання оплатної нотаріальної послуги), якою за визначенням ст.1 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом ст.9 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які можуть створюватись в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, інформація за якими систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Звідси слідує, що втрата первинних документів про правочини чи господарські операції або втрата суттєвого (істотного) масиву даних з технічних пристроїв накопичення інформації про правочини чи господарські операції об"єктивно здатна призвести до втрати платником податків можливості виконання податкового обов"язку через відсутність фізичної змоги обчислення арифметичного показника відповідного грошового зобов"язання з податку (збору, обов`язкового платежу).

У розумінні п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Як то указано у п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

За правилами п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; 49.18.6. календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.7. календарному року для платників дивідендів на державну частку (у тому числі господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним) для розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку - до 1 липня року, що настає за звітним; 49.18.8. якщо платник податків ліквідується чи реорганізується (у тому числі до закінчення податкового (звітного) періоду), декларація з рентної плати, екологічного податку, місцевих податків і зборів може подаватися за податковий (звітний) період, на який припадає дата ліквідації чи реорганізації, до закінчення такого звітного періоду.

Отже, у спірних правовідносинах за загальним правилом заявник був зобов"язаний подати до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021р. до 01.05.2022р.

Згідно з п.п.69.9 ст.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 03.03.2022р. №2118-ІХ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п.69.9 ст.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім: дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків; строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені; строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.

Отже, з календарної дати набуття чинності нормами Закону України від 03.03.2022р. №2118-ІХ в частині правил обчислення усіх строків у відносинах з приводу справляння податків і до календарної дати набуття чинності нормами Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ в частині правил обчислення строків подання документів обов"язкової податкової звітності (тобто до 27.05.2022р.) перебіг граничних строків подання усіх документів обов`язкової податкової звітності було зупинено.

При цьому, п.3 Розділу ІІ Закону України від 03.03.2022р. №2118-ІХ було установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, будь-яка звітність, крім податкової, подання якої вимагається відповідно до норм чинного законодавства, подається з урахування строків, визначених пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 03.03.2022р. №2118-ІХ та Закону України від 24.03.2022р. №2142-ІХ у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Отже, початково законодавцем було запроваджено універсальне правило, у силу якого платники податків, які не мають можливості своєчасного виконання податкового обов`язку, повинні забезпечити виконання податкового обов`язку протягом 6 місяців після припинення або скасування правового режиму воєнного стану.

З 27.05.2022р. згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.

Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.

У разі самостійного виправлення платником податків у податкових періодах до 25 липня 2022 року, з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.

Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З наведеного слідує, що законодавцем були виокремлено три категорії платників податків, а саме: 1) платники, у яких відсутня можливість своєчасного виконання податкового обов`язку; 2) платники, у яких існує (наявна) можливість своєчасного виконання податкового обов`язку; 3) платники, у яких відновилася можливість виконання податкового обов`язку із введенням відносно кожної окремої категорії власного присікального строку виконання податкового обов`язку.

Так, з 27.05.2022р. законодавцем було запроваджено правило, у силу якого платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів і щодо подання звітності звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022року до 27.05.2022р. за умови одночасно виконання двох умов: 1) подання податкової звітності до 20.07.2022р. та 2) сплати податків та зборів (слід розуміти задекларованих у цих документах у строк не пізніше 31.07.2022р.

Водночас із цим, з 27.05.2022р. законодавцем було введено у дію правило, у силу якого платники податків, які не мають можливості виконання згаданих вище обов`язків мають письмово повідомити про це відповідний контролюючий орган системи Державної податкової служби України.

При цьому, п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ також було введено у дію нове правило, згідно з яким платники податків, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.

Отже, у межах спірних правовідносин згідно із положеннями наведених вище законів заявник був обтяжений обов`язком подати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021р. до 20.07.2022р.

Суд вважає за доцільне повторити, що положеннями п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ усі платники податків за критерієм можливості (тобто фізичної здатності) виконати власний податковий обов`язок були розмежовані/розподілені законодавцем за 3 категоріями, а саме: 1) платники податків, які станом на 27.05.2022р. мають можливість виконати податковий обов`язок за період від 24.02.2022р. до 27.05.2022р. і звітні податкові періоди після 27.05.2022р.; 2) платники податків, які станом на 27.05.2022р. не мають можливість виконати податковий обов`язок за період від 24.02.2022р. до 27.05.2022р. і звітні податкові періоди після 27.05.2022р., але набули таку можливість у часовий проміжок після 27.05.2022р. до календарної дати настання події припинення або скасування воєнного стану в Україні; 3) платники податків, які станом на 27.05.2022р. не мають можливість виконати податковий обов`язок за період від 24.02.2022р. до 27.05.2022р. і звітні податкові періоди після 27.05.2022р. та не набули такої можливості у часовий проміжок після 27.05.2022р. і до календарної дати настання події припинення або скасування воєнного стану в Україні після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Перша із кола позначених категорія платників податків згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ повинна виконати податковий обов`язок за звітні податкові періоди 24.02.2022р.-27.05.2022р. і майбутні поточні звітні податкові періоди відносно календарної дати - 27.05.2022р. до 20.07.2022р.

Друга із кола позначених категорія платників податків згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ повинна виконати податковий обов`язок за звітні податкові періоди 24.02.2022р.-27.05.2022р. і майбутні поточні звітні податкові періоди відносно календарної дати - 27.05.2022р. протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.

Третя із кола позначених категорія платників податків згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ повинна виконати податковий обов`язок за звітні податкові періоди 24.02.2022р.-27.05.2022р. і майбутні поточні звітні податкові періоди відносно календарної дати - 27.05.2022р. протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

При цьому, з 27.05.2022р. згідно з п.п.69.9 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022р. №2260-ІХ був відновлений перебіг строків подання звітності та строків сплати податків та зборів.

Суд відзначає, що Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України був затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022р. №225 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.08.2022р. №967/38303; набув чинності - 06.09.2022р. у зв`язку із офіційним оприлюдненням в Офіційному віснику України №69 від 06.09.2022р.; далі за текстом - Порядок підтвердження №225).

Згідно з п.2 Розділу ІІ Порядку №225 підставами неможливості виконання платником податків - фізичною особою, зокрема самозайнятою особою, податкових обов`язків, крім підстав, встановлених підпунктами 102.6.1 - 102.6.5 пункту 102.6 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, є: 1) перебування на території населеного пункту, який є податковою адресою такого платника та в якому ведуться воєнні (бойові) дії, який оточено (заблоковано) або тимчасово окуповано збройними формуваннями Російської Федерації; 2) перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, або у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії; 3) перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), захворюванням, одержаними в результаті бойових дій і пов`язаних із ними нещасних випадків або внаслідок ушкоджень, отриманих від насильницьких дій службовців збройних формувань Російської Федерації у районі бойових дій або тимчасової окупації; 4) призов на військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію", або перебування в підрозділах територіальної оборони; 5) належність до працівників правоохоронних органів, військовослужбовців або працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міноборони, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; 6) втрата/відсутність (смерть, визнання безвісно відсутнім тощо) осіб, на яких відповідно до абзацу другого пункту 179.6 статті 179 розділу IV Кодексу покладається обов`язок щодо заповнення та подання податкової декларації від імені платника податків, що є малолітньою/неповнолітньою або визнаною судом недієздатною особою, якщо такі особи не перебувають на повному утриманні інших осіб або держави; 7) втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів, комп`ютерного та іншого обладнання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) воєнні (бойові) дії, які оточено (заблоковано) або тимчасово окуповано збройними формуваннями Російської Федерації; 8) неможливість використати чи вивезти документи, комп`ютерне та інше обладнання внаслідок ведення воєнних (бойових) дій, оточення (блокування) або якщо територія, де знаходяться документи, комп`ютерне та інше обладнання, тимчасово окупована збройними формуваннями Російської Федерації; 9) використання чи вивезення документів, комп`ютерного або іншого обладнання, пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків або неможливе у зв`язку з встановленням уповноваженими органами державної влади відповідно до закону в умовах воєнного стану заборон та/або обмежень; 10) інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально.

Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку підтвердження №225 визначені правила, котрі підлягають застосуванню до платників податків, які на дату набрання чинності цим Порядком мають можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків.

Так, у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу. Заява має містити: повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) платника податків; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); податкову адресу платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається заява; дату подання заяви; чітке та стисле обґрунтування підстав для підтвердження неможливості виконання платником податків податкових обов`язків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів; вичерпний перелік додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ); які саме податкові обов`язки не мав / не має можливості виконати платник податків; інформацію про податкові періоди, за які неможливо виконувати податкові обов`язки, або інформацію щодо обставин, пов`язаних з проведенням воєнних (бойових) дій, терористичними актами, диверсіями або іншими обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), спричиненими військовою агресією Російської Федерації, тимчасовою окупацією збройними формуваннями Російської Федерації; підписи платника податку - фізичної особи або посадових осіб платника податку, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). За наявності інших документів, інформації, що підтверджують неможливість своєчасно виконати свій податковий обов`язок, платники податків - юридичні особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, надають такі документи (копії документів). Платники податків - фізичні особи, зокрема самозайняті особи надають інші документи, інформацію, що підтверджують неможливість своєчасно виконати свій податковий обов`язок разом із документом, що підтверджує таку особу.

Пунктом 4 Розділу ІІ Порядку підтвердження №225 визначені правила, котрі підлягають застосуванню до платників податків, у яких після дати набрання чинності цим Порядком з`явилася можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків.

Так, у разі відсутності у платника податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, можливості подати таку заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію у строки, визначені пунктом 3 цього розділу, платник податків подає заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію одночасно з набуттям можливості виконання одного із податкових обов`язків (реєстрації податкової накладної, подання звітності, сплати невиконаного податкового зобов`язання тощо) таким платником податку, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючий орган, але не пізніше 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платника податків.

Пунктом 5 Розділу ІІ Порядку підтвердження №225 визначені правила, котрі підлягають застосуванню до платників податків, щодо яких контролюючим органом прийнято рішення про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку та у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, застосовуються такі правила.

Пунктом 6 Розділу ІІ Порядку підтвердження №225 визначені правила, котрі підлягають застосуванню до платників податків, які на дату набрання чинності та після дати набрання чинності цим Порядком виконували податкові обов`язки, але у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації втратили можливість їх виконувати.

Так, платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які виконували податкові обов`язки, але у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації втратили можливість виконувати податкові обов`язки, вживають заходи, передбачені пунктом 3 цього розділу, у термін протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення можливостей платника податків подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків.

За приписами п.7 Розділу ІІ Порядку підтвердження №225 визначені правила, котрі підлягають застосуванню до платників податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, згідно з якими ці платники вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.1 Розділу ІІІ Порядку підтвердження №225 у разі недостатності документів (копій документів), що підтверджують неможливість виконання у платника податків податкових обов`язків, контролюючий орган направляє попереднє рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку (далі - Попереднє рішення) за формою, що додається, з пропозицією щодо надання платником податку конкретних додаткових документів (копій документів) на підтвердження зазначеної у заяві підстави (підстав) неможливості виконання платниками податків податкових обов`язків.

Матеріали справи містять докази виконання відповідачем цього обов`язку і надсилання на адресу заявника попереднього рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку із пропозицією щодо надання конкретних додаткових документів.

Згідно з п.1 Розділу ІІІ Порядку підтвердження №225 контролюючий орган у разі потреби може звертатися до компетентних органів щодо додаткового підтвердження обставин, викладених у заяві платника податків та відповідних документах.

Суд зауважує, що з огляду на зміст звернення заявника від 17.02.2023р. (зареєстроване контролюючим органом за обліками вхідної кореспонденції - №12413/6/ЕКПП від 20.02.2023р.) та обсяг додатково наданих до цього звернення документів у суб`єкта владних повноважень об`єктивно не могло виникнути обов`язку звернення до будь-яких інших компетентних органів, позаяк були відсутні докази суттєвого руйнування приміщення, де розташовано робоче місце приватного нотаріуса; станом на граничні дати подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб за 2021р. - 01.05.2023р. (за загальним порядком) та 20.07.2023р. (у силу дії спеціальної норми права) територія міста Харкова не перебувала під тимчасовою окупацією ворога, у місті не велось бойових дій, усі органи державної влади функціонували у належному режимі; доказів знищення документів про дохід заявника за 2021р. унаслідок пожежі або викрадення заявником до контролюючого органу не подавалось; доказів знищення, викрадення або суттєвого пошкодження технічних пристроїв збереження електронної інформації, об"єктивно необхідної для складання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021р. заявником до контролюючого органу не подавалось.

Сама лише обставина відсутності заявника на території України протягом 26.02.2022р.-15.11.2022р. об"єктивно не підлягала кваліфікації як визначена національним законом України нездоланна та непереборна причина неможливості виконання податкового обов"язку з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Посилання заявника на згадані у листі начальника Харківського гарнізону від 11.11.2022р. №333 розпорядчі акти Головнокомандувача Збройних Сил України суд у даному конкретному випадку визнає неспроможними, адже ці рішення стосуються сфери військової справи і не визначені законодавцем як підстави для висновку про відсутність у заявника фізичної змоги скласти і подати до контролюючого органу документи обов"язкової податкової звітності за 2021р. (тобто за минулий і завершений перебігом період часу).

Згідно з п.1 Розділу ІІІ Порядку підтвердження №225 обов`язок доведення щодо можливості чи неможливості платником податків своєчасно виконати свій податковий обов`язок покладається на контролюючий орган. Контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку (далі - Рішення) за формою, що додається.

Суд наголошує, що зміст звернення заявника від 17.02.2023р. (зареєстроване контролюючим органом за обліками вхідної кореспонденції - №12413/6/ЕКПП від 20.02.2023р.) та обсяг додатково наданих до цього звернення документів поза розумним сумнівом засвідчує відсутність безпосереднього причинно-наслідкового зв"язку між використаними заявником аргументами та існуванням фізичної здатності скласти і подати до контролюючого органу документи обов"язкової податкової звітності за 2021р. (тобто за минулий і завершений перебігом період часу) як станом на 01.05.2022р., так і станом на 20.07.2022р.

Продовжуючи розгляд справи, суд зауважує, що згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України №2836-XI від 13.12.2022р. (набрав чинності з 03.01.2023р.) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року; реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року; подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року; строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року); строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк сплати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року.

У разі звільнення платника податків від відповідальності з підстав, визначених абзацами четвертим - восьмим цього підпункту, податкові повідомлення-рішення, якими були визначені йому штрафні (фінансові) санкції та/або пеня за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, крім сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору, визначених абзацами четвертим - восьмим цього підпункту, вважаються скасованими (відкликаними) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України".

За умови сплати не пізніше 31 грудня 2022 року в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту, штрафні санкції та пеня за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум таких доходів не застосовуються.

Нараховані та сплачені або стягнуті у період з 1 серпня 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування діяльності з торгівлі валютними цінностями у готівковій формі" суми штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податків, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів.

Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.

Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.

У разі самостійного виправлення платником податків, з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.

Платники податку на додану вартість тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податку на прибуток підприємств, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності за неподання або несвоєчасне подання річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, уточнюючого розрахунку до річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств, що подається у разі, якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками звіту про фінансовий стан (баланс) та звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіту про фінансові результати), що подаються разом з податковою декларацією згідно з абзацом другим пункту 46.2 статті 46 цього Кодексу, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний податковий (звітний) період, з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Згідно з п.1 Розділу ІІ Закону України №2836-XI від 13.12.2022р. норми абзаців другого - вісімнадцятого підпункту 4 пункту 4 розділу I цього Закону (щодо змін до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України) застосовуються починаючи з 27 травня 2022 року.

Заявник у межах даного спору стверджує про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку у зв"язку із: знаходженням поза межами України; пошкодженням приміщення, де розташовано робоче місце приватного нотаріуса; веденням бойових дій; окупацією ворогом частини території України.

З цього приводу суд зважає, що обов`язок доведення обставин відсутності можливості своєчасного виконання податкового обов`язку через дію перелічених вище факторів має бути виконаний саме заявником згідно з ч.1 ст.77 КАС України.

Натомість, обов`язок доведення обставин наявності у заявника можливості своєчасного виконання податкового обов`язку має бути виконаний суб`єктом владних повноважень згідно з ч.2 ст.77 КАС України.

У разі невиконання чи неповного виконання згаданих обов`язків сторонами по справі суд вважає за можливе застосування стандартів доказування за правовими висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

Водночас із цим, у будь-якому разі суд не знаходить у даному конкретному випадку підстав для залишення поза увагою правових позицій постанови Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19), де указано, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Суд констатує, що оскаржене рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.03.2023р. №171/20-40-04-05 з урахуванням попереднього рішення від 01.03.2023р. №132/20-40-04-05 відповідає вимогам умотивованості, адже фактично містить остаточні судження суб"єкта владних повноважень з приводу усіх використаних заявником аргументів з огляду на зміст первинного звернення платника від 17.02.2023р. та обсяг документів, приєднаних до додаткового звернення від 15.03.2023р.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Згідно із сформульованими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21 стандартами доказування обставин спору: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Суд відмічає, що у силу ч.4 ст.44, ч.2 ст.78, ч.3 ст.78, п.4 ч.5 ст.160, п.5 ч.5 ст.160, ч.4 ст.161, ч.4 ст.162 КАС України обов"язок повідомлення суду усіх обставин справи та підтвердження доводів про існування цих обставин відповідними доказами покладений, насамперед на учасників справи - сторони спору.

Окрім того, суд згідно з ч.4 ст.9 КАС України обтяжений законодавцем обов"язком встановити об"єктивну істину у кожному спорі за власною ініціативою безвідносно до стану виконання учасниками справи - сторонами спору згаданого вище процесуального обов"язку.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 06.06.2024р. у справі №400/1217/23: 1) Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі; 2) Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності; 3) обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. В разі неможливості самостійно представити такі докази, позивач повинен про це повідомити суд та зазначити причини, з яких доказ не може бути подано. Крім того, позивач вправі подати до суду клопотання про витребування доказів, із зазначенням причини неможливості самостійного їх представлення та наведенням вжитих ним для цього заходів.; 4) Посилання позивача на те, що в силу вимог частини другої статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд відзначає, що у межах даної справи між сторонами існує, насамперед, спір про факт (тобто про обставини об"єктивної дійсності в частині знищення або суттєвого пошкодження речей матеріального світу, неможливість використання яких призводить до відсутності фізичної змоги учасника суспільних відносин скласти документ обов"язкової податкової звітності за 2021р.), результати вирішення якого знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв"язку набуття заявником права на визнання підтвердженим факту неможливості виконання власного податкового обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту наведеної норми процесуального закону викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів приватної особи/заявника.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах суб"єкт владних повноважень забезпечив дотримання положень ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк обставини спірних правовідносин з"ясував із достатньою повнотою, положення належної норми права витлумачив вірно, діяння заявника кваліфікував правильно, а обсяг матеріалів звернення заявника (котрі не містили взагалі жодних об"єктивних даних про знищення або суттєве пошкодження саме первинних документів про господарські операції або технічних пристроїв як джерел збереження інформації про господарські операції, що необхідно для обчислення грошових зобов"язань з податку на додану вартість та військового збору) явно та очевидно унеможливлював вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу визнання неможливим своєчасного виконання заявником податкового обов`язку з податку на доходи на 2021 рік та з військового збору за 2021р.

Сама по собі обставина знаходження заявника протягом 26.02.2022р.-15.11.2022р. за власною вільною волею поза межами України об"єктивно не здатна призвести до виникнення неможливості виконання податкового обов"язку із податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021р., позаяк у розумінні ч.3 ст.78 КАС України суд визнає загальновідомими ті обставини, що завдяки зусиллям Сил Оборони України (зокрема, Збройних Сил України) на території міста Харкова з 01.04.2022р. безпосередніх бойових дій з ворогом не відбувалось, територія міста Харкова під окупацією ворога не перебувала.

Доказів знищення чи пошкодження письмових документів про дохід за 2021р. або доказів знищення чи пошкодження інформації в електронному вигляді про дохід за 2021р., котрі об"єктивно є необхідними для виконання податкового обов`язку з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021р. заявник ані до суб"єкта владних повноважень, ані до суду у ході розгляду справи не подав.

Доказів настання події відновлення доступу до цих джерел інформації про дохід за 2021р. перед складанням і поданням до контролюючого органу документів обов"язкової податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021р. заявник ані до суб"єкта владних повноважень, ані до суду у ході розгляду справи не подав.

За таких обставин, суд не має іншого варіанту тлумачення фактично встановлених у справі обставин як те, що невчасне подання заявником документів обов"язкової податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021р. у межах спірних правовідносин відбулось через дію основного чиннику - знаходження заявника за кордоном у період 26.02.2022р.-15.11.2022р.

Оскільки ця обставина не визначена національним законом України у якості підстави для неможливості виконання учасником суспільних правовідносин податкового обов`язку, то слід дійти до висновку, що оскаржене управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень не призвело до безпідставного погіршення правового становища заявника, що є визначеною законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з"ясування об"єктивної істини; надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів позову окремій детальній оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не має юридичного значення для правильного вирішення спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко