Справа № 520/20740/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.09.2024 р. справа №520/20740/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., за участю секретаря судового засідання - Стрєлки О.В., представника позивача - Чоломбитько Ю.О., представника відповідача - Бойко Є.В., Кравченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" (далі за текстом - позивач, заявник) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків від 13.06.2024р. №359/35002301,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платника податків 13.06.2024р. №359/35002301.

Аргументуючи цю вимогу, зазначив, що оскаржене податкове повідомлення-рішення субєкта владних повноважень є неправомірним, бо ґрунтується на помилкових висновках результатів заходу податкового контролю. Стверджував, що звіт про контрольовані операції за 2022р. в частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) був поданий вчасно 29.09.2023р. Помилка у виправленні показників обсягу виключно вартісних показників господарських операцій в національній валюті України за згаданим документом обовязкової податкової звітності була виправлені 08.04.2024р. у спосіб подання уточнюючого звіту з контрольованих операцій за 2022р., де сума обсягу господарських операцій з 23.237.106,00грн. була збільшена до 25.388.621,89грн. при незмінності показника фізичного обсягу товару та незмінності обсягу господарських операцій у валюті зовнішньоекономічного контракту (Євро) - 782.438,61.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що виправлення помилки у звіті про контрольовані операції за 2022р. в частині обсягу господарських операцій контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) поза межами строку для подачі згаданого документу обов`язкової податкової звітності свідчить про вчинення учасником суспільних відносин протиправного діяння, відповідальність за яке передбачена п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України.

Суд, вивчивши доводи приєднаних до справи процесуальних документів, заслухавши промови представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов визначену законом процедуру державної реєстрації суб`єктів господарювання, набув правового статусу резидента України - юридичної особи приватного права, значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань під ідентифікаційним кодом - 39820081, у спірних правовідносинах знаходився на податковому обліку в установі відповідача.

07.06.2023р. заявником (у якості продавця) було укладено зовнішньоекономічний договір з нерезидентом Studen Middle East DMCC (у якості покупця; резидент Обєднаних Арабських Еміратів) на поставку товару олія соняшникова нерафінована. (т.1 а.с.174-181).

Валютою платежу за згаданим правочином є Євро.

За твердженням позивача, поставка товару за згаданим правочином була проведена згідно з митними деклараціями: UA112080/2022/007155 від 08.07.2022, №UA305160/2022/033919 від 08.07.2022, №UA112080/2022/007236 від 12.07.2022, №305160/2022/033921 від 08.07.2022, №112080/2022/007237 від 12.07.2022, №UA305160/2022/033922 від 08.07.2022, №UA112080/2022/007344 від 13.07.2022, №UA305160/2022/034774 від 14.07.2022, №UA112080/2022/007374 від 14.07.2022, №UA305160/2022/034773 від 14.07.2022, №UA112080/2022/007404 від 14.07.2022, №UA305160/2022/034775 від 14.07.2022, №UA112080/2022/007419 від 15.07.2022, №UA305160/2022/035135 від 17.07.2022, №UA112080/2022/007438 від 15.07.2022, №UA305160/2022/035139 від 17.07.2022, №UA112080/2022/007470 від 15.07.2022, №UA112080/2022/007576 від 19.07.2022, №UA112080/2022/007577 від 19.07.2022, №UA112080/2022/007622 від 20.07.2022, №UA112080/2022/007625 від 20.07.2022, №UA112080/2022/007675 від 21.07.2022, №UA112080/2022/007741 від 22.07.2022. (т.1 а.с.187-т.2 а.с.73; т.2 а.с.175-196).

Відповідачем як субєктом владних повноважень у ході розгляду справи цих обставин під сумнів не поставлено, не заперечено, не спростовано; відомостей про реалізацію заявником наміру ухилитись від митного контролю не здобуто.

29.09.2023р. заявник подав до контролюючого органу звіт про контрольовані операції за 2022р., де в частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) відобразив показник вартості обсягу контрольованих господарських операцій - 23.237.106,00грн.

Згідно з додатком до звіту про контрольовані операції за 2022р. від 29.09.2023р. в частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) показник ціни одиниці виміру товару (графа №16) складає значення « 1.621,50», а показник кількості складає значення « 482,54», що з урахуванням коду валюти платежу (« 978») дорівнює значенню « 782.438,61».

08.04.2024р. заявник подав до контролюючого органу уточнюючий звіт про контрольовані операції за 2022р., де в частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) відобразив показник вартості обсягу контрольованих господарських операцій - 25.388.621,89грн.

Згідно з додатком до уточнюючого звіту про контрольовані операції за 2022р. від 08.04.2024р. в частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) показник ціни одиниці виміру товару (графа №16) складає значення « 1.621,50», а показник кількості складає значення « 482,54», що з урахуванням коду валюти платежу (« 978») дорівнює значенню « 782.438,61».

16.04.2024р. відповідачем відносно заявника було прийнято наказ від 16.04.2024р. №41-п з приводу призначення документальної позапланової невиїзної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства у сфері декларування контрольованих операцій за 2022р.

Доказів оскарження заявником цього наказу до контролюючого органу вищого рівня або до суду матеріали справи не містять.

Результати проведеної перевірки були оформлені актом від 21.05.2024р. №293/35-00-23-01/39820081 (далі за текстом Акт №293).

У тексті Акту №293 субєктом владних повноважень викладені власні судження про вчинення заявником порушення абз.1 п.п.39.4.2 ст.39, абз.1 п.п.39.4.2.1 ст.39 Податкового кодексу України за рахунок подання звіту про контрольовані операції за 2022р. частині контрагента-нерезидента Studen Middle East DMCC (Обєднані Арабські Емірати) із відображеним показником вартості обсягу господарських операцій - 25.388.621,89грн. 08.04.2024р., тобто поза межами граничного строку на 189 календарних днів (від 01.10.2023р. з урахуванням правил обчислення строків за Податковим кодексом України).

13.06.2024р. із посиланням на Акт №293 контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення №359/35002301 про застосування на підставі абз.6 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України 468.909,00грн. штрафу.

Стверджуючи про невідповідність закону оскарженого податкового повідомлення-рішення контролюючого органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

З 01.01.2011р. приводи та підстави здійснення податкового контролю за дотриманням учасниками суспільних відносин податкової дисципліни; зміст та обсяг повноважень податкових органів; процедура реалізації повноважень контролю регламентована, насамперед, приписами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Суд відмічає, що у розумінні п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За визначенням п.п.39.2.1.1 ст.39 Податкового кодексу України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів; в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав; г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України; ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.

За приписами п.п.39.2.1.4 ст.39 Податкового кодексу України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), зокрема, але не виключно: а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо; б) операції з придбання (продажу) послуг; в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності; г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо; ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів; д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні; е) операції, у результаті яких обсяг доходу та/або фінансовий результат платника податку зменшується внаслідок повної або часткової, безповоротної або тимчасової передачі функцій разом з матеріальними та/або нематеріальними активами (або без них), вигодами, ризиками та можливостями іншому платнику податку (іншій особі) в тих випадках, коли у взаємовідносинах між непов`язаними особами така передача не здійснювалася б без компенсації, незалежно від того, чи відображені такі операції у бухгалтерському обліку.

Як то указано у п.п.39.2.1.7 ст.39 Податкового кодексу України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік. Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Підпунктом 39.2.1.9 ст.39 Податкового кодексу України передбачено, що обсяг господарських операцій платника податків для цілей підпункту 39.2.1.7 цього підпункту обраховується за цінами, що відповідають принципу "витягнутої руки".

Згідно з п.п.39.4.1 ст.39 Податкового кодексу України для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до п.п.39.4.2 ст.39 Податкового кодексу України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.

За змістом п.п.39.4.2.1 ст.39 Податкового кодексу України у звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.4 і 120.6 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати звіт (уточнюючий звіт) про контрольовані операції за звітний період, який перевіряється.

Розв`язуючи спір, суд зважає, що згідно з абз.1 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України невключення до поданого звіту про контрольовані операції інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції та/або невключення до поданого звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній інформації відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році; 1 відсотка суми доходу (виручки) учасника міжнародної групи компаній, інформація про якого в порушення вимог цього Кодексу не відображена у звіті в розрізі країн міжнародної групи компаній, але не більше 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, абз.1 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України законодавцем запроваджена міра юридичної відповідальності за вчинення учасником суспільних відносин платником податків неправомірного діяння, суть якого полягає у невключенні до поданого звіту про контрольовані операції інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції або у невключенні до поданого звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній інформації відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу.

Згідно з абз.2 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України неподання платником податків уточнюючого звіту про контрольовані операції після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання уточнюючого звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, абз.2 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України законодавцем запроваджена міра юридичної відповідальності за вчинення учасником суспільних відносин платником податків неправомірного діяння, суть якого полягає у неподанні уточнюючого звіту після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого абз.1 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України.

Згідно з абз.1 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, у тому числі несвоєчасне подання уточненого звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу, або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі (абз.2 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України): одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.3 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України); одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції в разі подання уточнюючого звіту, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.4 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України); двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.6 і 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.5 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України); трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання глобальної документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.7 і 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.6 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України); десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній (у тому числі несвоєчасне подання уточненого звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу), але не більше 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.7 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України); одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, але не більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (абз.8 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України).

Отже, абз.2 п.120.4 ст.120 Податкового кодексу України законодавцем запроваджена міра юридичної відповідальності за вчинення учасником суспільних відносин платником податків неправомірного діяння, суть якого полягає у несвоєчасному поданні платником податків звіту про контрольовані операції, у несвоєчасному поданні платником податків документації з трансфертного ціноутворення, у несвоєчасному поданні платником податків глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), у несвоєчасному поданні платником податків звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, у несвоєчасному повідомленні платником податків повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, у несвоєчасному поданні платником податків уточненого звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу, у несвоєчасному декларуванні платником податків контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу.

Розглядаючи справу, суд відмічає, що правила складання документу обовязкової податкової звітності у формі Звіту про контрольовані операції деталізовані нормами Порядку складання Звіту про контрольовані операції (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.01.2016р. №8 із змінами та доповненнями, зареєстрований у міністерстві юстиції України 04.02.2016р. за №187/28317; далі за текстом Порядок №8).

Згідно з п.1 Розділу І Порядку №8 звіт про контрольовані операції (далі - Звіт) подається до 01 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до п.2 Розділу І Порядку №8 у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому Звіті інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати: новий Звіт (Звіт з позначкою «звітний новий») до граничного строку подання Звіту за такий самий звітний період; уточнюючий Звіт (Звіт з позначкою «уточнюючий») після граничного строку подання Звіту за такий самий звітний період. Новий та уточнюючий звіти повинні містити повну інформацію про контрольовані операції за звітний рік, як передбачено при складанні основного Звіту (Звіту з позначкою «звітний»).

Пунктом 4 Розділу І Порядку №8 визначено, що Звіт складається із заголовної, основної частин, додатка та інформації до додатка, які є невід`ємною частиною Звіту. У заголовній частині наводяться дані про платника податків, який подає Звіт. В основній частині наводяться загальні відомості про операції з різними контрагентами, здійснені протягом звітного року. У додатку (додатках) наводяться дані про особу (осіб), яка (які) є стороною (сторонами) контрольованої операції, та деталізовані відомості про контрольовану(і) операцію(ії). У інформації до додатка наводиться інформація про ознаки пов`язаності платника податків із відповідним контрагентом відповідно до підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 розділу I Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

За правилами п.7 Розділу І Порядку №8 числові показники у Звіті заповнюються у такому форматі: грошові показники зазначаються в гривнях без копійок з відповідним округленням за загальновстановленими правилами, крім графи 16 Додатка; графа 16 Додатка заповнюється у валюті контракту/договору; кількісні показники ваги товару зазначаються на основі ваги «нетто» у кілограмах. У разі неможливості вираження кількості в кілограмах допускається вираження в додаткових одиницях виміру (штуки, літри, кубічні метри тощо) з обов`язковим зазначенням одиниці виміру у відповідній графі Звіту. Якщо предметом контрольованої операції є виконання робіт, послуг, зазначається кількість таких операцій відповідно до первинних документів; показники дат заповнюються у цифровому форматі: чч.мм.рррр (де чч. - число, мм. - місяць, рррр - рік).

Згідно з п.5 Розділу ІІІ Порядку №8 у графі 5 зазначається вартісний показник загальної суми контрольованих операцій платника податків з кожним контрагентом протягом звітного періоду згідно з даними бухгалтерського обліку платника. У підсумковому рядку «Разом» графи 5 зазначається загальна сума контрольованих операцій платника податків з нерезидентами - сторонами контрольованих операцій.

Згідно з п.2 Розділу IV Порядку №8 додаток містить відомості про особу, яка бере участь у контрольованій операції, та детальну інформацію про здійснені протягом звітного року контрольовані операції. Загальний вартісний показник усіх контрольованих операцій, зазначених у Додатку (підсумок графи 20), має збігатися з вартісним показником, зазначеним у графі 5 Загальних відомостей про контрольовані операції основної частини звіту у рядку відповідної особи.

Згідно з п.20 Розділу IV Порядку №8 у графі 16 проставляється ціна (тариф) за одиницю виміру предмета операції у валюті контракту (договору), зазначена у первинних документах, із точністю до другого знака після коми. Якщо предметом контрольованої операції є: фінансові послуги із надання/отримання кредиту, депозиту, позики, зазначається відсоткова ставка такої фінансової послуги в річному обчисленні; сплата роялті, франшизи тощо, ставка яких визначена у відсотках до відповідної бази нарахувань, зазначається відсоткова ставка відповідно до договору (контракту); фінансування нерезидентом поточної діяльності його постійного представництва в Україні у грошовій формі, у графі проставляється « 0».

Згідно з п.21 Розділу IV Порядку №8 у графі 17 зазначається кількість предметів операції.

За приписами п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зауважує, що у межах спірних правовідносин має місце випадок коли арифметичний показник значення вартості товару у валюті зовнішньоекономічного договору та арифметичний показник обсягу товару за зовнішньоекономічним договором як у матеріалах первісного звіту про контрольовані операції за 2022р. від 29.09.2023р., так і в матеріалах уточненого звіту про контрольовані операції за 2022р. від 08.04.2024р. залишились незмінними, а натомість відбулись зміни виключно арифметичного показника вартості товару за зовнішньоекономічним договором в національній валюті України з 23.237.106,00грн. (звіт від 29.09.2022р.) до 25.388.621,89грн. (уточнюючий звіт від 08.04.2022р.) у розмірі конкретного індивідуального нерезидента покупця.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли діяння платника податків з приводу правильного і достовірного відображення у складі матеріалів документу обов`язкової податкової звітності у формі Звіту про контрольовані операції висхідних даних про арифметичний показник значення вартості товару у валюті зовнішньоекономічного договору та про арифметичний показник обсягу товару за зовнішньоекономічним договором і помилкове відображення арифметичного показника вартості товару за зовнішньоекономічним договором в національній валюті України не може бути кваліфіковано у якості податкового правопорушення за ознаками абз.4 п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України, позаяк не має порушення будь-яких фінансових інтересів Держави у сфері справляння податків (зборів) та обєктивно нездатне призвести до порушення правопорядку у сфері державного контролю за контрольованими операціями платників податків.

Достатніх та переконливих обєктивних даних про те, що у спірних правовідносинах заявник мав намір ухилитись від належного виконання податкового обовязку в частині повного та достовірного декларування показників контрольованих операцій з нерезидентами покупцями або набути податкову вигоду в інший спосіб (зокрема шляхом усвідомленого створення умов для заниження грошових зобовязань з податку на прибуток) суб`єкт владних повноважень у ході проведення заходу податкового контролю не здобув, до суду у ході розгляду справи не подав.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень як у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, так і у спорі про спростування новоствореного публічного обов`язку, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах субєкт владних повноважень не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, дав невірну оцінку усім істотним юридично значимим факторам, неправильно кваліфікував вчинок приватної особи, припустився помилки у тлумаченні належної норми закону, унаслідок чого реально вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується ані із нормативним регламентуванням, ані із дійсним змістом та характером спірних відносин, призводить до безпідставного погіршення правового становища заявника.

Наведене є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); вичерпно реалізував усі існуючі правові механізми зясування обєктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; інших джерел здобуття обєктивних даних про обставини спірних правовідносин не знайшов.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-244, 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платника податків від 13.06.2024р. №359/35002301.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код - 39820081; місцезнаходження - вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" (ідентифікаційний код - 39820081; місцезнаходження - вул. Чернишевська, буд. 66, м. Харків, 61002) 5.626,91 грн (п`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 91 коп.) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що судове рішення виготовлено (складено) у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 16.09.2024р.; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко