Справа № 331/3024/24
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/3024/24
Провадження № 2-а/331/19/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.05.2024 року відповідачем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА № 2063539 відповідно до якої останній керував транспортним засобом, автомобілем «Cherry Tigo», д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР та вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вважає постанову протиправною, оскільки не вчиняв правопорушення, не керував транспортним засобом, надав відповідні пояснення, тобто, у інспектора не було жодної підстави для винесення постанови відносно ОСОБА_1 , бо водієм був ОСОБА_2 , який є особою призивного віку і помітивши працівників ТЦК та СП втік з автомобіля. Окрім того, в постанові позивач зазначений як « ОСОБА_3 ». Таким чином, у наданих матеріалах немає жодних доказів того, що позивачем було порушено будь-які правила дорожнього руху, оскільки, окрім тверджень про це відповідача, складеної постанови, докази наявності правопорушення відсутні. Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 2063539 від 03.05.2024 р. по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором УПП в Запорізькій області, поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області капітаном поліції Пархоменко А.А., відносно ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Жовтневого районного м. Запоріжжя від 20.05.2024 року провадження по справі відкрито.

19.06.2024 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що під час несення служби, інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , під час перевірки документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України, було встановлено, що останній не має права на керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.(а) ПДР України. DVD диск з відеозаписом є беззаперечним доказом керування транспортним засобом позивачем, який не мав при цьому права керування таким транспортним засобом. Також, перевіривши дані через бази МВС та ІНПН у позивача не встановлено наявності посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії. З викладених обставин, можна дійти висновку, що твердження позивача ґрунтуються виключно на власних переконаннях задля задоволення позовних вимог. Крім того, з заявленим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. категорично не погоджуються, оскільки справа незначної складності і розглядається за правилами ст. 286 КАС України. Відтак, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. є неспівмірним відносно даної категорії справ. До позовної заяви не додано жодного документу, який би підтверджував понесені витрати на правову допомогу. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, разом з відзивом зазначив про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.05.2024 року серії ЕНА № 2063539, винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_4 до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за те, що 03.05.2024 р. о 15 год. 44 хв. в м. Запоріжжя шосе Прибережна автомагістраль водій керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Згідно із п. 2.1 а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п. 2.4 а ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Як передбачено п. 1.10 ПДР, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Отже, адміністративна відповідальність за порушення положень статті 126 КУпАП може бути застосована саме до водія транспортного засобу, тобто до особи, яка здійснює керування ним.

Таким чином, основною ознакою, за якою визначається об`єктивна сторона даного правопорушення та за якою особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, є саме факт керування такою особою транспортним засобом.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши відеоматеріали, що містяться на оптичному диску із відеозаписами з боді-камер інспекторів УПП, судом встановлено, що 03.05.2024 р. о 15 год. 44 хв. в м. Запоріжжя шосе Прибережна автомагістраль працівниками патрульної поліції був зупинений транспортний засіб «Chery Tiggo» д.н.з. НОМЕР_1 , проте, достеменно встановити хто саме керував даним транспортним засобом не представляється можливим, оскільки на ньому видно лише як ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу зі сторони переднього пасажирського сидіння (запис «Кисільов Обрезка 02», час 15:45:09). На вказаних відеозаписах також не зафіксовано факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 , як і не зафіксовано, що ОСОБА_1 пересідав саме з водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння. Крім того, на відеозаписах ОСОБА_1 вказує про те, що він не керував транспортним засобом, що він не був водієм, а водій автомобіля втік.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дана правова позиція закріплена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якій зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вищевказаних вимог відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття вищевказаної постанови, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху, які передбачені диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, з урахуванням вимог ст. 247 КУпАП про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 134 КАС України.

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Постановою Верховного Суду (Касаційного адміністративного суду) від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20 вказано, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду (Касаційного господарського суду) від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано: договір про надання правничої допомоги та представництво від 06.05.2024 р.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1175239.

Представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву зазначено про зменшення розміру заявлених витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу позивачем є явно завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що характер спірних правовідносин не є складним, а обсяг доказів - надмірним, щодо спірних правовідносин.

Тобто, суму надання послуг правничої допомоги не можна вважати співмірною зі складністю предмета спору та наданими послугами.

Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційне до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами , витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов задоволено частково, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума була неспівмірною зі складністю предмета спору, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн., а також судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2063539 від 03.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, буд. 29) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, буд. 29) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : В.М. Світлицька