Справа № 705/4501/24
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4501/24
2-а/705/70/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії ЕНА № 2679069 про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії ЕНА № 2679069 про накладення адміністративного стягнення. В позові позивач посилається на те, що 25.07.2024 близько 14 год. 30 хв. він рухався на автомобілі «RENAULT KANGOO», номерний знак НОМЕР_1 по провулку Телефонному в м. Умані Черкаської області в напрямку вулиці Садової, де був зупинений працівниками поліції. Підійшовши до нього поліцейський ОСОБА_2 повідомив причину зупинки, а саме що він порушив п.33 ПДР, оскільки не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР «рух праворуч». Він повідомив працівникам поліції, що жодного порушення ПДР України з його боку допущено не було, проте працівники поліції не надавши жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення винесли постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 грн. Копію постанови він отримав на місці її складення 25.07.2024. Вважає, що при розгляді справи, вирішуючи питання притягнення його до адміністративної відповідальності посадова особа Національної поліції не з`ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адміністративного правопорушення, не правильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова серії ЕНА №2679069 від 25.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає фактичним обставинам справи, поліцейським допущено формальний підхід при розгляді адміністративної справи, в результаті чого справу вирішено односторонньо та не об`єктивно, а тому оскаржувальна постанова підлягає скасуванню. Згідно розділу 33 ПДР, знак 4.2 "Рух праворуч" є наказовим знаком та дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Відповідно до відповіді ВЖКГ Уманської міської ради №7/07 від 30.07.2024, який відповідає за встановлення дорожніх знаків на території м. Умані, знак 4.2 ПДР п.33 ПДР по провулку Телефонному, як зазначено в постанові - відсутній, що спростовує твердження поліцейського про порушення вимог знака 4.2 ПДР. На підставі вищевикладеного позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2679069 від 25.07.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП, справу закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору.

06.08.2024 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.08.2024 від відповідача ГУНП в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому вважають, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до оскаржуваної постанови 25.07.2024 о 14 год. 35хв. в м.Умань по пров. Телефонному, 2, позивач керував транспортним засобом «RENAULT KANGOO», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив маневр повороту ліворуч не виконавши вимоги дорожнього знаку 4.2 ПДР України, чим порушив п.8.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. З відеозапису з боді камери поліцейського та відео реєстратора службового автомобіля поліцейських, вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі рухалися по вул..Небесної Сотні м.Умань в бік площі Соборності. В цей час позивач керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив маневр повороту ліворуч не виконавши вимоги дорожнього знаку 4.2 ПДР України. Після цього поліцейські, увімкнувши звуковий сигнал та проблискові маячки синього та червоного кольору почали наздоганяти останнього та зупинили автомобіль аж на АДРЕСА_1 . Працівники поліції надали докази з відеореєстратора на підтвердження порушення правил ПДР, на що позивач не заперечував щодо допущеного порушення. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, виніс постанову, ознайомив її зі змістом позивача та вручив йому копію. Слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови логістичний пристрій (планшет) знаходився на пров.Телефонному м.Умань, оскільки там було зупинено автомобіль, та автоматично прив`язав місце розгляду справи з місцем вчинення правопорушення. Вказують, що наявність невеликої технічної помилки не спростовує факту вчинення правопорушення позивачем, що узгоджується з позицією, що викладена у постанові ВС від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17 та у постанові від 19.07.2019 у справі № 276/1186/16-а. Таким чином, зазначення в постанові неправильного місця вчинення правопорушення «пров.Телефонний» є технічною опискою, яка не спростовує обставин справи. Вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому просять у задоволенні позову відмовити.

02.09.2024 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що з позицією відповідача не згодний, оскільки в постанові про накладення адміністративного стягнення вказано, що він по провулку Телефонному,2 здійснив маневр повороту ліворуч не виконавши вимогу дорожнього знаку 4.2, чим порушив п.8.4 ПДР. Проте в постанові не зазначено іншої адреси вчинення адміністративного правопорушення ніж пров.Телефонний,2, що не доводить його вину, так як згідно відповіді відділу ЖКГ Уманської ради, дорожнього знаку 4.2 ПДР по провулку Телефонному не встановлено. Крім того, в рапортах зазначено, що поліцейські рухаються по вулиці Небесної Сотні ісаме на ній виявили автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, який не виконав вимогу наказового дорожнього знаку 4.2, проте не зазначено будь-якої адреси вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому не дає суду можливості встановити місце нібито скоєного правопорушення. З відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських №0937 не можливо встановити факт вчинення адміністративного правопорушення, адже на відео не видно знака 4.2 ПДР, який нібито він не виконав. З відеозапису бодікамер поліцейських №115,114 теж не можливо встановити факт визнання ним факту вчинення правопорушення, адже він не визнає свою вину та вказує, що знака не бачив і можливо він там є, тільки де за якою адресою поліцейські не вказують, що не підтверджує його вини. За твердженням відповідача в постанові зазначено невірну адресу вчинення правопорушення через те, що логістичний пристрій (планшет) знаходився на провулку Телефонному м. Умані і автоматично прив`язав місце розгляду справи з місцем вчинення правопорушення, а тому поліцейським допущено описку у графі №5 (час та місце, суть і обставини правопорушення), а саме неправильно вказане місце: пров.Телефонний. Проте в графі 5 зазначено час вчинення правопорушення, який не співпадає з часом розгляду справи, що свідчить про фактичне внесення відомостей в графу 5 поліцейським, а тому вказана адреса була внесено не автоматично, а внесена поліцейським. Також позивач вказує, що відзив на позов подано від імені та в інтересах ГУНП в Черкаській області 22 квітня 2024 року представником ГУНП в Черкаській області Колєснік Н. Отже, інтереси відповідача представляє представник ГУНП в Черкаській області, яка не є адвокатом та не надала доказів на підтвердження своїх повноважень в порядку самопредставництва, а тому всі вчинені нею процесуальні дії, подання відзиву на позов є недопустимими, оскільки подані не уповноваженою особою.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 25.07.2024 поліцейським Уманського РУП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Скалієм В.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2679069, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 25.07.2024 о 14 год. 35 хв. у м.Умань по провул..Телефонному, 2 здійснив маневр повороту ліворуч, не виконавши вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР України, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п.8.4.г ПДР, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 4.2 «Рух праворуч», є наказовим знаком.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.07.2024 серії ЕАТ № 2679069, стверджуючи, що не порушував вимоги Правил дорожнього руху.

Відповідно до відповіді ВЖКГ Уманської міської ради №7/07 від 30.07.2024 на запит позивача, дорожній знак 4.2 ПДР п.33 ПДР по провулку Телефонному,- відсутній.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення позивача, до відзиву на позов було долучено диск з відеозаписами події з нагрудної камери поліцейського та службового автомобільного відео реєстратора, який був досліджений судом.

З наданих відповідачем відеозаписів, вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі рухалися по вул..Небесної Сотні м.Умань в бік площі Соборності. В цей час позивач керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони площі Соборності в напрямку вул..Незалежності здійснив маневр повороту ліворуч не виконавши вимоги дорожнього знаку 4.2 ПДР України. Після цього поліцейські, увімкнувши звуковий сигнал та проблискові маячки синього та червоного кольору почали наздоганяти останнього та зупинили автомобіль на АДРЕСА_1 .

Відповідач вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови логістичний пристрій (планшет) знаходився на пров.Телефонному м.Умань, оскільки там було зупинено автомобіль, та автоматично прив`язав місце розгляду справи з місцем вчинення правопорушення, тому вважають, що це механічна помилка.

На думку суду, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду в справах № 537/1214/17 та № 459/1801/17, основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення та місце вчинення якого в даному випадку в достатній мірі підтверджено відеозаписом правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, яке регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, докази, які були надані відповідачем, підтверджують факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис та інші подані докази, суд приходить до висновку, що такі містять дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, відтак, вказані докази є належними та допустимими в розумінні КАС України і враховується судом при розгляді даної справи.

У зв`язку з вищевказаним, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства, а зазначені позивачем доводи свідчать про намагання уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії ЕНА № 2679069 про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Гудзенко