Справа № 600/7764/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені позову

13 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7764/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 05.01.2023 року №00000/85/Ж10/2-13-24-04.

Ухвалою суду від 05.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

11.09.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення податкового боргу органами державної виконавчої служби на підставі виконавчого провадження Герцаївського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №74914855 від 03.05.2024 року до набрання законної сили рішенням суду у справі №600/7764/23-а.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник вказує про те, що рішенням Чернівецького адміністративного суду від 18.12.2023 року у адміністративній справі №600/5939/23-а було вирішено стягнути з нього податковий борг на загальну суму 376145,92 грн до державного бюджету, зокрема даний борг виник із податкового повідомлення - рішення від 05.01.2023 року №00000/85/Ж10/2-13-24-04, яке оскаржується у даному адміністративному провадженні.

За заявою відповідача - ГУ ДПС у Чернівецькій області начальником Герцаївського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Геннадієм Сіротян відкрито виконавче провадження №74914855 від 03.05.2024 року щодо примусово виконання рішення Чернівецького адміністративного суду від 18.12.2023 року у адміністративній справі №600/5939/23-а про стягнення податкового боргу.

03.05.2024 року у відповідності до виконавчого провадження за №7414855 та Постанови «Про арешт коштів боржника», накладено арешт на грошові кошти/ електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 .

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 05.01.2023 року №00000/85/Ж10/2-13-24-04 оскаржується у даному адміністративному провадженні, та податковий борг який виник на підставі вказаного податкового повідомлення рішення сьогодні стягується державним виконавцем в межах виконавчого провадження №74915855 від 03.05.2024 року, виконавче провадження слід зупинити так як невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та сьогодні існує очевидна протиправність оскаржуваного податкового рішення-повідомлення, і виконання якої в примусовому порядку до вирішення справи по суті може завдати значних матеріальних збитків позивачу в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення податкового боргу який виник на підставі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Чернівецькій області від 05.01.2023 року №00000/85/Ж 10/2-13-24-04 та стягується згідно виконавчого листа №600%5939/23-а від 19.02.2024 року в межах виконавчого провадження №74914855 від 03.05.2024 року унеможливить подальше вчинення виконавчих дій.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

У зв`язку з відсутністю виняткових обставини, які унеможливлюють розгляд заяви про забезпечення позову без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути її без проведення судового засідання.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть ускладнити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно частини 4 статті 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно пунктів 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається наступне.

Так, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року у адміністративній справі №600/5939/23-а було вирішено стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 376145,92 грн до державного бюджету.

Як стверджує позивач, даний борг виник, зокрема, із податкового повідомлення-рішення від 05.01.2023 року №00000/85/Ж10/2-13-24-04, яке оскаржується у цій справі.

За заявою ГУ ДПС у Чернівецькій області, начальником Герцаївського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Геннадієм Сіротян відкрито виконавче провадження №74914855 від 03.05.2024 року щодо примусово виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року у адміністративній справі №600/5939/23-а про стягнення податкового боргу.

У подальшому, 03.05.2024 року у відповідності до виконавчого провадження за №7414855 та постанови про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти/ електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 .

Поряд з цим, суд наголошує, що згідно частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На переконання суду, обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає способам, що визначені частиною 1 статті 151 КАС України, оскільки зупиненням стягнення можливе лише на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Предметом примусового виконання у рамках виконавче провадження №74914855 не є виконавчий документ або інший документ, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, натоміть таким виконавчим документом є виконавчий лист, виданий 19.02.2024 року Чернівецьким окружним адміністративним судом у справі №600/5939/23-а.

Сутність стягнення у безспірному порядку та за наслідком виконання рішення суду не є тотожним, оскільки рішення суду є наслідком розгляду публічно-правового спору.

У свою чергу, суд звертає увагу заявника, що оскільки податковий борг виник, зокрема, із податкового повідомлення-рішення від 05.01.2023 року №00000/85/Ж10/2-13-24-04, то у разі задоволення позову у цій справі №600/7764/23-а, можливим буде скористатися правом на звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду у справі №600/5939/23-а за нововиявленими обставинами.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов