Справа № 320/15014/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року справа №320/15014/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 10.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 10.11.2021 та здійснювати її подальшу виплату ОСОБА_1 та виплатити заборгованість, що склалася у зв`язку з невиплатою пенсії з 10.11.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10.11.2021 дія норми частини другої статті 2 Закону №2262-ХІІ поширюється на осіб начальницького та рядового складу НАБУ, які повторно приймаються на службу, тому на цих осіб застосовується обмежувальна дія Закону №2262-ХІІ стосовно того, що виплата пенсій на час служби припиняється. В той же час позивач акцентує увагу на тому, що призначення на службу відбулося у 2015 році, а тому, враховуючи те, що закон зворотної сили в часі не має, то зміни до Закону №2262-ХІІ не можуть вплинути на виплату позивачу раніше призначеної пенсії.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/15014/24 передана до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду:

- клопотання про поновлення строку звернення до суду з належними доказами на підтвердження поважності пропуску, з урахуванням правової позиції суду, або позовної заяви з викладенням позовних вимог з урахуванням встановленого ст. 122 КАС України строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, 19.04.2024 представником позивача подано до суду клопотання на усунення недоліків, до якого долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 10.11.2021 по 01.10.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/15014/24 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 02.10.2023 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

В матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

У 2015 році позивач був звільнений з військової служби та у зв`язку з набуттям права на пенсію за вислугу років.

3 2015 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України № 2262-XII), позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

В період з 2015 року по 01.01.2022 позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-XII.

При цьому, у 2015 році наказом директора Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) від 10.12.2015 №98-р позивача призначено на посаду начальника відділу НАБУ, як такого, що пройшов за конкурсом.

Позивач своєю заявою від 29.12.2021 повідомив ПФУ про те, що він повторно признаний на службу в НАБУ, однак повторне призначення на посаду відбулося до внесення змін до частини 2 статті 2 Закону України №2262-XII.

Позивачу було направлено повідомлення від ГУ ПФУ в м. Києві листом від 27.01.2022 №2600-0310-8/14680 про те, що нараховано переплату пенсії за період з 10.11.2021 по 31.08.2023, яку необхідно повернути та те, що про те, що позивачу буде виплата пенсії припинено, посилаючись на зміни до частини 2 статті 2 Закону України №2262-XII.

Позивач не погодився з припинення виплати йому пенсії та повторно подав заяву до ПФУ від 17.06.2022.

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 17.06.2022 №12634-11176-P-05/8-2600/22 відмовив поновити виплату пенсії.

Позивач, не погодившись із зазначеним звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві через свого представника адвокатським запитом від 21.03.2024 №105-В3 про поновлення виплати йому пенсії з 10.11.2021, правова позиція позивача була мотивована тим, що повторне прийняття його на службу відбулося до внесення змін до частини 2 статті 2 Закону України №2262-XII.

Відповідач своєю відповіддю від 26.03.2024 №2600-0202-8/63441 відмовив позивачу у задоволенні його звернення.

Позивач вважає, що зазначені дії відповідача є протиправними, порушують права позивача на соціальний захист, на конституційне право на пенсію, на його заслужену військову пенсію на вислугу років, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ, відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Умови пенсійного забезпечення визначені у ст. 2 Закону № 2262, згідно з положеннями частини першої якої, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

На момент призначення пенсії позивачу, редакція ч. 2 ст. 2 Закону № 2262 визначала, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Закон України від 19.10.2021 № 1810-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність з вимогами Конституції України» набрав чинності 10.11.2021, яким, поміж іншого, внесено зміни до Закону № 2262, ч. 2 ст. 2 після слів «до Національної поліції» доповнено словами «Національного антикорупційного бюро України».

З урахуванням змін, ч. 2 ст. 2 Закону № 2262 визначає, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп).

Суд зауважує, що позивач ще до моменту прийняття на службу та проходження військової служби в НАБУ, набув право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, внесення з 10.11.2021 змін до ч. 2 ст. 2 Закону № 2262, згідно із якими правило припинення виплати пенсії на період проходження служби у разі повторного прийняття на військову службу розповсюдилось на проходження служби в органах НАБУ, не може бути застосовано до осіб, які призначені до органів НАБУ під час перебування їх на пенсійному обліку за Законом № 2262 до набрання чинності вказаних законодавчих змін.

Вказане повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 по справі №805/3923/18-а.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, припинення виплати позивачу пенсії є порушенням норми Конституції України щодо незворотності дії законів у часі.

Таким чином суд дійшов висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.10.2023.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст.245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії з 02.10.2023 та здійснювати її подальшу виплату ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про виплату заборгованості, яка склалася внаслідок припинення виплат пенсії з 02.10.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частин другої-третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому частиною першою статті 372 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У даному випадку способом виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, є виплата належних позивачу сум у повному обсязі, інший спосіб виконання в спірних правовідносинах нормативно не визначено.

Під час ухвалення судом рішення суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії та, у разі набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання поновити пенсію, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 02.10.2023, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 02.10.2023 та здійснювати її подальшу виплату ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.