Справа № 160/14351/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.06.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з вимогами про:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період навчання за фахом з 01 вересня 1983 року по 04 березня 1985 року, періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 13 грудня 1993 року по 27 грудня 1993 року, 18 вересня 1998 року по 30 вересня 1998 року, 18 листопада 1998 року по 30 листопада 1998 року, 02 грудня 1998 року по 02 грудня 1998 року, 10 грудня 1998 року по 10 грудня 1998 року, 16 грудня 1998 року по 30 грудня 1998 року,01 січня 1999 року по 31 січня 1999 року, 02 лютого 1999 року по 16 лютого 1999 року, 01 березня 1999 року по 18 березня 1999 року, з 10 червня 2002 року по 23 червня 2002 року, але не більше одного місяця в календарному році, періоди роботи з 16 січня 2003 року по 06 квітня 2005 року, з 14 березня 2006 року по 13 березня 2007 року, з 29 березня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 лютого 2011 року по 30 червня 2016 року; до страхового стажу період з 29 березня 2007 року 26 січня 2022 року та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з моменту звернення за пенсією, а саме: з 12 квітня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням змін, визначених рішенням Конституційного суду України в справі № 1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що досягши пенсійного віку та маючи стаж роботи з особливими умовами праці, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, 12.04.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області 19.04.2024 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії та вказано, що до пільгового стажу за Списком № 2 не було зараховано періоди роботи через невідповідність записів у трудовій книжці та пільговим довідкам, а також зазначено щодо неврахування періодів роботи на території рф. Не погоджуючись з наданою відмовою та вважаючи, що рішення суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
19.06.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано письмовий відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі з огляду на наступне. Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є насамперед наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менше ніж 80%), установленого для такого виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки № 280- 07/71 від 09.12.2021 до пільгового стажу не зараховано період роботи з 16.01.2003 по 18.04.2005, оскільки період роботи за Списком №2 згідно довідки не відповідає періоду роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 14.03.1985 (згідно з записом №18 Позивач звільнений-06.04.2005). Також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи:
- перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 13 грудня 1993 року по 27 грудня 1993 року, 18 вересня 1998 року по 30 вересня 1998 року, 18 листопада 1998 року по 30 листопада 1998 року, 02 грудня 1998 року по 02 грудня 1998 року, 10 грудня 1998 року по 10 грудня 1998 року, 16 грудня 1998 року по 30 грудня 1998 року,01 січня 1999 року по 31 січня 1999 року, 02 лютого 1999 року по 16 лютого 1999 року, 01 березня 1999 року по 18 березня 1999 року, з 10 червня 2002 року по 23 червня 2002 року, оскільки відсутня інформація, що відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробничою необхідністю;
- період роботи з 14 березня 2006 року по 13 березня 2007 року, оскільки документального підтвердження повної зайнятості (роботи на умовах повного робочого дня) за відповідними професіями заявником не надано, відсутня уточнююча довідка з підприємства про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до Порядку № 637 від 12 серпня 1993року, не надано витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
За результатами розгляду документів до страхового стажу та пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.03.2007 та довідок №02-19/84, №02-19/85 від 26.01.2022, №000001201 від 27.01.2022, оскільки стаж роботи на території російської федерації зараховується до 31 грудня 1991.
Відповідно до реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності, зокрема з 01.03.1999.
Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 23 роки 01 місяць 06 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №2, підтверджений в порядку визначеному законодавством, становить 15 років 09 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону.
Отже, враховуючи вищевикладене відповідач наголошує на правомірності прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Копію ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами адміністративного позову отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 04.06.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд», про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа.
Відповідачем -2 відзиву проти позову не було надано. З клопотаннями, заявами, поясненнями відповідач до суду не звертався.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 12.04.2024 року з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Рішення № 77 від 19.04.2024 року вмотивоване наступним:

«Відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_2 .

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 12.04.2024р.

Пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), становить 55 років.

Вік заявника 57 років.

Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(Список №2), становить 29 років.

Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), становить 12 років 6 місяців.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

відповідно до пільгової довідки № 280-07/71 від 09.12.2021р. до пільгового стажу не зараховано період роботи з 16.01.2003р. по 18.04.2005р, оскільки період роботи за Списком №2 згідно довідки не відповідає періоду роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 14.03.1985р.( згідно запису №18 заявник звільнений-06.04.2005р.).

Не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.03.2007р. та довідок №02-19/84, №02-19/85 від 26.01.2022р., №000001201 від 27.01.2022р., оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Пенсія громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону №1058. При цьому: до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Страховий стаж особи становить 23 роки 01 місяць 06 днів, в тому числі пільговий стаж особи за Списком №2 становить 15 років 09 місяців 29 днів.

Згідно реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності, зокрема з 01.03.1999р.

Не працює.

Дата, з якої дана особа має право на пенсійну виплату - 05.06.2026р.

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутності необхідного страхового стажу на дату звернення (29 років).»

Представник ОСОБА_1 23.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом стосовно пенсійного забезпечення позивача.

У відповідь на звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано лист № 0400-010304-8/89276 від 01.05.2024 року, яким повідомлено, що до пільгового стажу роботи зараховано періоди роботи згідно довідки від 09.12.2021 № 280-07/71, окрім періодів роботи, вилучених підприємством із розрахунку пільгового стажу за Списком № 2 відповідно до зазначеної довідки ( відпустки без збереження заробітної плати, відсутність змін, довідки, не працював у шкідливих умовах, простої ( охорона)). До пільгового стажу за Списком № 2 зараховано період проходження строкової військової служби з 05.06.1987 по 06.03.1989. Період навчання згідно Диплому Г № 287439 з 01.09.1983 по 04.03.1985 в Технічному училищі № 4 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області за фахом машиніст екскаватора можливо зарахувати, як навчання за фахом, але на визначення права на пенсію не впливає.

Представник ОСОБА_1 16.05.2024 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом стосовно пенсійного забезпечення позивача.

У відповідь на звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано лист № 0400-010304-8/109385 від 24.05.2024 року, яким повідомлено, що згідно наданих документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 23 роки 01 місяць 06 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 2 15 років 09 місяців 29 днів. Для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 14.03.2006 по 13.03.2007 немає підстав, оскільки довідку підтверджуючу пільговий характер робіт за зазначений період заявник не надавав.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні пенсії через неврахування пільгового стажу та вважаючи, що пенсію йому має бути призначено з 12.04.2024 року, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон№1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1ст.24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4ст.24 Закону № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 14 березня 1985р. що містить наступні записи щодо спірних періодів роботи:

- Орджонікідзевський гірничо збагачувальний комбінат;

- 30.03.1989 прийнятий до Північного кар`єру машиністом екскаватора 6 розряду. Наказ № 315 від 30.03.1989;

- 01.07.1989 у зв`язку із введенням нових умов оплати праці встановлено 6 розряд машиніста екскаватора. Наказ № 260 від 19.04.1989;

- За результатами атестації робочих місць машиністу екскаватора підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2. Наказ № 219 від 17.08.1994р;

- 08.04.1997 у зв`язку з реорганізацією переведено в ВАТ «Орджонікідзевський гірничо збагачувальний комбінат». Наказ № 118 від 08.04.1997р.;

- Відкрите акціонерне товариство Орджонікідзевський гірничо збагачувальний комбінат;

- 08.04.1997 прийнятий по переводу машиністом екскаватора 6 розряду Північного кар`єру. Наказ № 118 від 08.04.1997;

- 08.04.1997 за результатами атестації машиністу екскаватора підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Наказ № 219 від 17.08.1994р.;

- 13.05.1999 переведений сторожем Північного кар`єру. Наказ № 932 від 13.05.1999р.;

- 13.09.2000 переведений машиністом екскаватора 6 розряду в Північний кар`єр. Наказ № 915 від 13.09.2000;

- за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Наказ № 457 від 17.11.1999р.;

- 06.04.2005 звільнений за власним бажанням у зв`язку з переїздом до нового місця проживання відповідно до ст. 38 КЗпП України. Наказ № 171 від 06.04.200р.;

- Приватне підприємство «Восход»;

- 14.03.2006 прийнятий машиністом екскаватора 6 розряду на дільницю № 2 по переробці шлакових відвалів. Наказ № 291 від 13.03.2006;

- За результатами атестації робочих місць на дану професію підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Наказ № 458/1 від 21.09.2001;

- 13.03.2007 звільнений з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв`язку із переїздом. Наказ № 286 від 13.03.2007р.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 року №159/4178/16-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461.

Позивачем при наданні документів разом з заявою про призначення пенсії було надано довідку Акціонерного товариства «Покровський гірничо збагачувальний комбінат» від 09.12.2021р. № 280-07/71 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній видану ОСОБА_1 в тому, що він дійсно працював повний робочий день в Акціонерному товаристві «Покровський гірничо збагачувальний комбінат» з 14.03.1985 по 18.04.2005 року на посадах, що передбачені Списком № 2.

Також у цій довідці зазначені періоди відпусток без збереження заробітної плати, які не було включено до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Згідно статті 84 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як вбачається зі статті 4 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Згідно з листа Мінсоцполітики України від 08.02.2016 за №713/039/161-16 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: перш за все, наявність професії або посади в списках №1 і №2; підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, порядок проведення якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442; виконання робіт в умовах, передбачених відповідним списком №1 та №2, протягом повного робочого дня.

Час простою і періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Саме таке застосування статті 34 КЗпП України здійснено Верховним Судом у постановах від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а (адміністративне провадження №К/9901/18363/18) і від 29.07.2020 у справі №165/2354/16-а (адміністративне провадження №К/9901/15790/18).

Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Покровський гірничо збагачувальний комбінат» № 280-07/11 від 09.12.2021р. ОСОБА_1 дійсно перебував у відпустках без збереження заробітної плати з 13 грудня 1993 року по 27 грудня 1993 року, 18 вересня 1998 року по 30 вересня 1998 року, 18 листопада 1998 року по 30 листопада 1998 року, 02 грудня 1998 року по 02 грудня 1998 року, 10 грудня 1998 року по 10 грудня 1998 року, 16 грудня 1998 року по 30 грудня 1998 року,01 січня 1999 року по 31 січня 1999 року, 02 лютого 1999 року по 16 лютого 1999 року, 01 березня 1999 року по 18 березня 1999 року, з 10 червня 2002 року по 23 червня 2002 року, з 16 січня 2003 року по 06 квітня 2005 року, з 14 березня 2006 року по 13 березня 2007 року, з 29 березня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 лютого 2011 року по 30 червня 2016 року.

Тобто зазначена довідка дійсно підтверджує перебування позивача у спірні періоди частково у відпустках без збереження заробітної плати.

Таким чином, на переконання суду, до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 мають бути враховані наступні періоди у відпустках без збереження заробітної плати:

- 1993 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 13.12.1993 27.12.1993) за 1993 рік;.

- 1995 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 16.11.1995; 22, 24, 26.11. 1995) за 1995 рік;.

- з 01.01.1998 по 31.12.1998 (у період з 01.01.1998 по 31.12.1998 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати протягом 50 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2000 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 20 днів не підлягають зарахуванню);

- з 01.01.1999 по 31.12.1999 (у період з 01.01.1999 по 31.12.1999 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати протягом 62 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2000 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 32 дні не підлягають зарахуванню);

- 2003 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 17.03.2003-30.03.2003) за 2003 рік;

- 2004 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 27.06.2004) за 2004 рік.

Разом з тим, суд звертає увагу, що частина перша статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначає право на зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто вказана норма визначає, що зазначене право особа має виключно тоді, коли перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період з 01.09.1983 року по 04.03.1985 року навчався в Технічному училищі № 1 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та здобув кваліфікацію машиніст екскаватора з місткістю ковша до 15м3 четвертого розряду.

Трудова книжка позивача у цей період містить записи про прийняття його до Орджонікідзевського гірничо збагачувального комбінату на посаду машиніста екскаватора лише 30.03.1989 року.

Отже, позивачем було розпочато професійну діяльність за професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідно категорії працівників зі сплином строку трьох місяців після завершення навчання за фахом.

Таким чином період навчання позивача не може бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2 оскільки період навчання зараховується лише за умови коли перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, натомість як ОСОБА_1 здобув освіту 04.03.1985, а запис про роботу машиністом екскаватора вчинено 30.03.1989 року.

Щодо позовної вимоги про зарахування трудового стажу позивача з 29 березня 2007 року по 26 січня 2022 року періоду трудової діяльності на території російської федерації суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2ст. 24 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до частини 2статті 4 Закону № 1058-ІVякщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІVстрахові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17) зробив висновок, згідно якого, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Разом з тим, у відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно наявної у матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_2 від 19.03.2007р. на ім`я ОСОБА_1 відповідно якої наявні наступні записи:

- Крайня Північ Північно Енісейський край Красноярський край;

- ЗАТ «Золотовидобувна компанія «Полюс»;

- Прийнятий на дільницю складування, чорніння та подачі руди в кар`єр Олімпіадінського гірничо збагачувального комбінату помічником машиніста екскаватора. Наказ від 29.03.2007р. № 244-к;

- 01.01.2008 переведений на дільницю відкритих гірничих робіт в кар`єр Олімпіадінського гірничо збагачувального комбінату помічником машиніста екскаватора. Наказ від 09.01.2008 № 4-к;

- 01.09.2008 переведений на гірничу дільницю в кар`єр «Південний» Олімпіадинського гірчничо збагачувального комбінату помічником машиніста екскаватора. Наказ № 739-к від 10.09.2008;

- 09.11.2009 переведений на гірничій дільниці кар`єру «Південний» Олімпіадинського гірничо збагачувального комбінату машиністом елеватору. Наказ № 750к від 09.11.2009р.;

- 01.02.2011 переведений в Олімпіадинський гірничо збагачувальний комбінат кар`єр «Благодатний» гірнича дільниця машиністом екскаватору по 8 розряду. Наказ № 82-к від 01.02.2011;

- ЗАТ «Золотовидобувна компанія «Полюс» з 27.05.2015 перейменована в Акціонерне товариство «Золотовидобувна компанія « Полюс». Ріш. № 1 від 14.05.2015р.;

- Акціонерне товариство «Золотовидобувна компанія «Полюс» з 29.05.2017 перейменована в Акціонерне товариство «Полюс Красноярськ». Ріш. № 3 від 22.05.2017;

- 12.03.2018 переведений в операційну дирекцію Олімпіадинський гірничо збагачувальний комбінат рудоуправління кар`єр «Благодатний» гірнича дільниця машиністом екскаватору 8 розряду. Наказ № 618-к від 12.03.2018р.;

- 01.02.2020 переведений в гірничу дільницю кар`єру «Благодатний» рудоуправління Олімпіадинського гірничо збагачувального комбінату та операційної дирекції помічником машиніста екскаватора 7 розряду для роботи вахтовим методом. Наказ № П-02.01.0050-лс від 01.02.2020;

- -08.09.2020 подано письмову заяву ОСОБА_3 про надання йому роботодавцем відомостей про трудову діяльність відповідно до ст. 66.1 ТКРФ. Заява від 08.09.2020р.

Суд також наголошує, що по всіх спірних періодах роботи позивача наявні записи в трудовій книжці, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Щодо посилань на відсутність доказів сплати позивачем страхових внесків за спірні періоди роботи суд зазначає, що чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів РФ з вини позивача в суду немає. Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.04.2024 року № 77.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 2, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачем суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.04.2024 року № 77 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду щодо зарахування періодів, відповідно до записів у трудовій книжці до пільгового стажу за Списком №2 та періоду роботи в районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з урахуванням кратності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з відповідачів пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.04.2024 року № 77 «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за Списком №2 у відпустках без збереження заробітної плати:

- 1993 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 13.12.1993 27.12.1993) за 1993 рік;.

- 1995 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 16.11.1995; 22, 24, 26.11. 1995) за 1995 рік;.

- з 01.01.1998 по 31.12.1998 (у період з 01.01.1998 по 31.12.1998 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати протягом 50 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2000 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 20 днів не підлягають зарахуванню);

- з 01.01.1999 по 31.12.1999 (у період з 01.01.1999 по 31.12.1999 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати протягом 62 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2000 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 32 дні не підлягають зарахуванню);

- 2003 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 17.03.2003-30.03.2003) за 2003 рік;

- 2004 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць ( 27.06.2004) за 2004 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 29.03.2007 року по 26.01.2022 року в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2024 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вулиця Миколи Сціборського, Житомир, Житомирська область, 10000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук