Справа № 509/5047/24
Суддя: Панасенко Є. М.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/5047/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Панасенко Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Степанової Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 509/5047/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2827522 від 14.08.2024 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду через свого представника з позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2827522 від 14.08.2024 року, мотивуючи тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2827522 від 14 серпня 2024 року, складеною Інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону патрульної служби 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно з вищезазначеною постановою, 14 серпня 2024 року водій електроскутера керував транспортним засобом електроскутером 2 кВт не маючи права керування та відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а «Правил дорожнього руху» затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 - керування транспортним засобом особою, яка не права керування транспортним засобом.

Сторона позивача вважає, що вказана вище постанова винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідально та накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови достовірно не встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема необхідність у залученні захисника.

В постанові зазначається, що позивач керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Позивач, заперечує факт вчинення ним вищезазначеного правопорушення, та звертає увагу суду на тому, що транспортний засіб яким керував позивач не потребує наявності права на керування даним транспортним засобом, в зв`язку з чим вважає таку постанову незаконною та просить суд її скасувати.

Ухвалою суду від 30.08.2024 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позов є безпідставним та необґрунтований, оскільки факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів інспекторів та документами позивача.

Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надавполіцейським письмового поясненняпо суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання,як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило.

В відзиві також вказано, що однією з вимог позовної заяви є визнання протиправними дії інспектора 1-го взводу 5-ої роти 2-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Нікуляка Максима Олексійовича щодо складання постанови серії ЕНА № 2827522.

З даного приводу сторона відповідача зазначає наступне.

Позовна вимога позивача щодо визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою, оскільки ч. З ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином законодавцем чітко визначено повноваження суду щодо рішень, які приймаються за результатами розгляду адміністративних справ даної категорії, водночас із цим вимога заявлена позивачем щодо визнання дій відповідача протиправними виходить за межі передбачені ч. З ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою, що визначає особливості провадження у адміністративних справах даної категорії. Позивачем в позовній заяві не конкретизовано, які саме дії відповідача просить визнати протиправними.

Щодо не роз`яснення прав позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідне твердження спростовується відеозаписом, який додано до даного відзиву на позовну заяву (вказаний відеозапис, засвідчений електронним цифровим підписом, відповідно до вимог ст. 99 КАС України).

Від так, в нижній частині екрану міститься темна стрічна, на котрій жовтим шрифтом зазначається: номер пристрою - в даному випадку ним є пристрій 475768; дата здійснення відеозапису - 14/08/2024; конкретний час відеозапису - файл починається з 09 год. 43 хв. 52 сек. та відеозапис закінчується о 10 год. 16 хв. 18 сек.; географічних координат місця проведення відеозапису - ними були: 46.39788°Х 30.71511°Е; належність пристрою підрозділу Департаменти патрульної поліції - иРР (Мєбл;заряду батареї пристрою - 37%. О 09 год. 59 хв. 36 с., інспектор ознайомлює позивача зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Щодо відсутності додатків до постанови серії ЕНА № 2827522 у виді фото, - відео фіксації- оспорювана постанова у справі повинна відповідати визначеним у статті 283 КУпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в ході виконання службових обов`язків, 14.08.2024 у складі екіпажу патрульної поліції, інспектором 1-го взводу 5-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час патрулювання в м. Одеса по вул. Ільфа і Петрова виявлено електроскутер марки «ATLAS URBAN», без д.н.з. (незареєстрований), з електродвигуном потужністю 2 кВт, під керуванням ОСОБА_1 , який не мав права керування відповідної категорії (А1), чим порушив п. 2.1 .а ПДР, відповідальність за що, передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів інспекторів та документами позивача.

Відтак, відповідно до ст. 34 Закону України « Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.

Відповідно до п.п. а) п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

Вказані норми визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП вказано відповідальність за даною статтею настає адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом, а не механічним транспортним засобом (оскільки це є різні поняття).

Частиною 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 8 травня 1993 року № 340 (із подальшими змінами) встановлено:

п. 1 Загальних положень: «Це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства».

п. 2 Загальних положень: «Особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (дачі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами».

п. 3 Загальних положень: «Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1-мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;».

Такі ж самі положення передбачені п. 2.13 ПДР: «...Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт».

Характеристики транспортного засобу мопеду (електро скутера), яким керував громадянин ОСОБА_1 , згідно технічної характеристики транспортного засобу, складає 2000 (Вт), що дорівнює 2 кВт, як те зазначено в постанові.

Відповідно до п. 1.10 ПДР: «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії...',

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;

Таким чином. право на керування транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 4 кВт повинно підтверджуватися посвідченням на право керування транспортним засобом категорії АІ, яке водій повинен мати при собі під час керування транспортним засобом і зобов`язаний пред`явити поліцейському на його вимогу разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 521/5633/21 судді дійшли до висновку, що Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевищують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун до 50 cm3 та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа, яка керує ним зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Максимальна швидкість руху мопеда обмежується 60 км/год.

Відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби належать до таких категорій: зокрема, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п. З Положень керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

Тому, судді в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 521/5633/21 дійшли до висновку, що відповідно до п. 2.13, Правил дорожнього руху. п.З Положень. Позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт. зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1». та. у відповідності до п.2.4.а) Правил дорожнього руху, ст.16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія.

Також, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2023 по справі № 946/1488/23 зазначено, що законодавчою нормою за ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом.

Жодних критеріїв/параметрів, яким саме має бути такий транспортний засіб у ч.2 ст.126 КУпАПзаконодавцем не розкрито.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Перегляд наданого інспектором відеозапису дозволяє суду дійти до висновку, що керуючи транспортним засобом електроскутером 2 кВтгр. ОСОБА_1 не мав посвідчення водія відповідної категорії А1, тим самим ним порушено п. 2.1.а ПДД за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відеозапис ведеться безперервно, починаючи з моменту руху транспортного засобу позивача без порушення Правил дорожнього руху, після чого, на ньому зафіксовано порушення позивачем Правил дорожнього руху та, в подальшому, зупинка транспортного засобу позивача.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповшоється відповідно до вимог пункту 10 розділу XV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17.

Своєю чергою, оспорювана у справі постанова повинна відповідати визначеним у статті 283 КУпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи.

Такого висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі №524/9162/16-а.

Окрім того слід зазначити, що формальна відсутність у змісті складеної оскаржуваної постанови застереження про технічний засіб - відеокамери з автореєстратора, яким здійснено відеозапис, не може слугувати, за розглядуваних відносин, достатньою підставою для неврахування цих доказів.

При цьому, ураховуючи принцип превалювання сутності над формою, перевага має надаватися перевірці чи мало місце порушення особою правил дорожнього руху, за яке таку особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В п. 58 Рішення у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Решта доводів позову зводиться до власного розуміння та трактування позивачем положень діючого законодавства, тому суд не вважає необхідним надавати відповіді на ці аргументи, крім того вони не є основними.

Враховуючи наявність адміністративного правопорушення в діях позивача та доведення відповідачем належними доказами правильності прийнятого рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, підстави для задоволення позову відсутні.

Представником позивача також було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, з метою надання часу для підготовки для подачі відповіді на відзив. Разом з тим ,суд зазначає що за правилами ч.1 ст.286 КАС України дана справа вирішується протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, по справі пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, передбаченими ст.286 КАС України, підстав для задоволення такого клопотання суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про дорожній рух» ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 122, 251, 283-284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2827522 від 14.08.2024 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Є. М. Панасенко