Справа № 340/10310/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/10310/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

прокурор: заступник керівника Голованівської окружної прокуратури (26500, Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Паркова, 13) в інтересах держави,

позивач: Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 92, )

відповідач: Кіровоградська обласна військова адміністрація (25006, м. Кропивницький, пл. Героїв Майдану, 1, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), звернувся до суду з позовом до Кіровоградської обласної військової адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що органами прокуратури виявлено факти порушення законодавства щодо охорони та збереження об`єкту природно-заповідного фонду орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки". Прокурор стверджує, що на відповідача, як на розпорядника земель державної власності, на яких розташований цей об`єкт природно-заповідного фонду, покладається обов`язок щодо замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території заказника, а також здійснення контролю за його виготовленням. Проте наразі такий проект землеустрою не розроблений і не затверджений, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлені та межовими знаками не закріплені. З цих підстав прокурор просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної військової адміністрації щодо тривалого не забезпечення проведення робіт з винесення в натурі (на місцевості) меж орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" площею 385,6 га, що знаходиться в адміністративних межах села Бандурове Гайворонської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області;

- зобов`язати Кіровоградську обласну військову адміністрацію вчинити дії та забезпечити проведення робіт з винесення в натурі (на місцевості) меж орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" площею 385,6 га, що знаходиться в адміністративних межах села Бандурове Гайворонської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області.

Ухвалою судді від 09.01.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позову заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що такий природоохоронний захід, як розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду щодо орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки", має проводити Гайворонська міська рада, на території якої знаходиться цей заказник. Чинне законодавство не покладає такого обов`язку на обласну державну адміністрацію. Заперечуючи бездіяльність у спірних правовідносинах, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини.

Указом Президента України №750/94 від 10.12.1994 року "Про створення заказників загальнодержавного значення" створено орнітологічний заказник "Бандурівські ставки" площею 385,6 га, розташований у с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградській області.

На виконання цього Указу Президента розроблено Положення про орнітологічний заказник загальнодержавного значення "Бандурівські ставки", яке Міністерство охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України затвердило у 1997 році, а у 1998 році видало паспорт території (об`єкту) природно-заповідного фонду України №ЗЗо258-564.

У 2003 році Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області з метою збереження і відновлення унікального гідрофільного комплексу птахів оформило Бандурівській сільській раді як землекористувачу охоронне зобов`язання на орнітологічний заказник загальнодержавного значення "Бандурівські ставки".

У 2006 році Державне управління екоресурсів у Кіровоградській області переоформило охоронне зобов`язання на ФГ "Лан", як на землекористувача земельної ділянки.

Рішенням Кіровоградської обласної ради №86 від 30.03.2021 року затверджено Комплексну програму охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області на 2021-2025 роки. Ця програма передбачає зокрема заходи щодо збереження та розширення природно-заповідного фонду, метою яких є збільшення площі територій природно-заповідного фонду, збереження, відтворення і раціональне використання ландшафтів з типовими та унікальними природними комплексами, що мають для області важливе природоохоронне, екологічне, естетичне, освітнє та рекреаційне значення, розроблення проектів створення територій і об`єктів природно-заповідного фонду та організації їх територій. Джерела фінансування обласний бюджет. Орієнтовний обсяг фінансування 27 466 тис. грн. Відповідальний виконавець програми Департамент екології, природних ресурсів та паливно-енергетичного комплексу Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Згідно з інформацією ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17.10.2023 року, наданою на запит Голованівської окружної прокуратури, документація із землеустрою на об`єкт природно-заповідного фонду орнітологічний заказник загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" не розроблялась та не затверджувалась.

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) листом від 09.11.2023 року повідомила Голованівську окружну прокуратуру, що протягом 2020 2023 року перевірки з питань дотримання природоохоронного законодавства на території орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" не проводилися.

Прокурор звернувся до суду з цим позовом, використовуючи повноваження, надані статтями 23, 24 Закону України "Про прокуратуру".

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статей 43, 44, 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно зі статтею 46-1 Земельного кодексу України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.

Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення, крім випадків, передбачених законом.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначає Закон України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 року №2456-XII.

Преамбулою цього Закону визначено, що природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Закон України "Про природно-заповідний фонд України" містить такі норми:

Стаття 3. Класифікація територій та об`єктів природно-заповідного фонду України

До природно-заповідного фонду України належать:

- природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища;

- штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Залежно від походження, інших особливостей природних комплексів та об`єктів, що оголошуються заказниками чи пам`ятками природи, мети і необхідного режиму охорони:

- заказники поділяються на ландшафтні, лісові, ботанічні, загальнозоологічні, орнітологічні, ентомологічні, іхтіологічні, гідрологічні, загальногеологічні, палеонтологічні та карстово-спелеологічні;

Стаття 4. Форми власності на території та об`єкти природно-заповідного фонду

Території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

У разі зміни форм власності на землю, на якій знаходяться заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, землевласники зобов`язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов`язання.

Стаття 5. Правові засади функціонування територій та об`єктів природно-заповідного фонду

Завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються:

- центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Стаття 7. Землі природно-заповідного фонду

Землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Стаття 11. Уповноважені органи державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду

Уповноваженими органами державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Для забезпечення державного управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду можуть утворюватися спеціальні підрозділи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Стаття 14. Визначення режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду

Режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів.

Режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до цього Закону з урахуванням їх класифікації та цільового призначення.

З метою визначення та обґрунтування заходів щодо провадження відповідно до законодавства та вимог міжнародних договорів природоохоронної, науково-дослідної, рекреаційної, господарської діяльності, охорони, відтворення та використання природних комплексів та об`єктів, які передбачається здійснити протягом п`яти років, а також стратегії розвитку об`єкта природно-заповідного фонду на десять років розробляється проект організації території об`єкта природно-заповідного фонду.

Стаття 25. Статус і завдання заказників

Заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.

Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Стаття 26. Основні вимоги щодо режиму заказників

На територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог охорони навколишнього природного середовища.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Стаття 46. Фінансування заходів, пов`язаних із функціонуванням територій та об`єктів природно-заповідного фонду

Витрати, пов`язані із забезпеченням режиму охорони заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, здійснюються за рахунок підприємств, установ, організацій, інших землевласників та землекористувачів, на території яких вони знаходяться.

У разі необхідності проведення спеціальних заходів, спрямованих на запобігання знищенню чи пошкодженню природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду зазначених категорій, можуть виділятися кошти:

- державного бюджету - для територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення;

- місцевих бюджетів - для територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Стаття 53. Прийняття рішень про створення чи оголошення територій, об`єктів природно-заповідного фонду та їх охоронних зон

Рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Стаття 60. Організація охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Стаття 62. Державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду

Державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 20-4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: а) забезпечення реалізації державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на відповідній території.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначає Закон України "Про землеустрій", який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про землеустрій":

- землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил;

- діяльність у сфері землеустрою - наукова, технічна, виробнича та управлінська діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, що здійснюється при землеустрої;

- документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо;

- види робіт із землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою;

- заходи із землеустрою - передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об`єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості ґрунтів.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій забезпечує зокрема встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про землеустрій" до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері землеустрою належать:

а) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель;

б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм щодо використання та охорони земель;

в) координація діяльності державних органів земельних ресурсів;

г) координація здійснення землеустрою;

ґ) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

д) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою.

Статтею 22 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації);

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Видом документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (пункт "в" частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій").

Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 статті 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою;

- фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 27 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що замовники документації із землеустрою зобов`язані проводити відповідно до закону на конкурсній основі відбір розробників документації із землеустрою, що розробляється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів включають:

а) завдання на складання проекту землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) характеристику території із встановленням режиму використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

ґ) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування;

д) витяг з графічної частини відповідної містобудівної документації з позначеними межами водоохоронної зони, прибережної захисної смуги,

е) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, яка є складовою схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за наявності);

є) план організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок, щодо яких встановлені обмеження у використанні;

ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у землевласників та землекористувачів;

з) креслення перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості);

і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 67 Закону України "Про землеустрій" фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

За рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються: ґ) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року №1147 розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду віднесене до видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів (пункт 62-1 Переліку).

Пунктом 3 частини 3 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів затверджуються їх замовниками.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року №5245-VI.

Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

З 27.05.2021 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 року №1423-IX, яким розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, зокрема крім земель: в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 83 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: г) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

У статті 122 Земельного кодексу України наведені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та передбачено таке:

3. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

4. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

5. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

8. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, які не входять до складу адміністративно-територіальних одиниць, передає у постійне користування земельні ділянки, примусово вилучені у державну власність відповідно до Закону України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів", а також передає у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, передає у постійне користування земельні ділянки у випадку, передбаченому абзацом другим частини другої статті 149 цього Кодексу.

Суд зазначає, що орнітологічний заказник загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" площею 385,6 га створений у 1994 році на землях Бандурівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області і розташований за межами населених пунктів вказаної сільської ради.

Відтоді всупереч статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" межі заказника в натурі (на місцевості) не встановлені, землеустрій на регіональному та місцевому рівні на його території (акваторії) не проводився.

З моменту прийняття Земельного кодексу України 2001 року землі природно-заповідного призначення, на яких розташований цей об`єкт природно-заповідного фонду, вважалися землями державної власності.

Внаслідок розподілу (розмежування) земель державної власності на землі територіальних громад і землі держави за Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року №5245-VI ці землі, розташовані за межами населених пунктів, залишилися у державній власності.

Після земельної реформи за Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 року №1423-IX ці землі також залишилися у державній власності, як землі в межах об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, які не переходять у комунальну власність територіальних громад (див. постанову Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №140/279/21).

Відповідно до статті 46-1 ЗК України на всі розташовані в межах території заказника землі та земельні ділянки поширюється особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Ці землі природно-заповідного призначення належать до особливо цінних земель і не можуть передаватись у приватну власність (частина 4 статті 83, пункт "г" частини 1 статті 150 ЗК України).

Згідно зі статтями 2, 20, 26 Закону України "Про землеустрій" землеустрій з метою встановлення і закріплення на місцевості меж територій природно-заповідного фонду є обов`язковим, а замовником відповідної землевпорядної документації мають виступати землевласники або землекористувачі (органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інші юридичні та фізичні особи).

Отже, землі орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки", який розташований на території Кіровоградської області за межами населених пунктів, належать до земель державної власності. Право державної власності на землі під цим об`єктом природно-заповідного фонду реалізується державою через відповідний орган державної влади - Кіровоградську обласну державну адміністрацію (пункт "а" статті 17, частина 5 статті 121 ЗК України).

У користування іншим особам землі заказника у встановленому порядку не надавалися. ФГ "Лан", на якого у 2006 році переоформлене охоронне зобов`язання, не має зареєстрованих речових прав на земельні ділянки на території заказника.

Тож згідно зі статтями 14, 26, 46 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" саме на Кіровоградську обласну державну адміністрацію як на власника земельної ділянки, оголошеної заказником, покладаються зобов`язання щодо забезпечення режиму його охорони та збереження, несення витрат, пов`язаних із забезпеченням режиму охорони заказника, у тому числі фінансування робіт із землеустрою.

Крім того, Кіровоградська обласна державна адміністрація відповідно до статті 11 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", пункту "а" частини 1 статті 20-4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" є уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду.

Суд установив, що у 2021 році структурний підрозділ Кіровоградської обласної державної адміністрації Департамент екології, природних ресурсів та паливно-енергетичного комплексу на виконання Комплексної програми охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області на 2021 2025 роки уклав з ТОВ "Агроресурссистеми" договір №23 від 20.09.2021 року про закупівлю послуг - розроблення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду Кіровоградської області, з терміном виконання до 31.12.2021 року. Цей договір передбачав зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" та проведення робіт з геодезичного вишукування та землевпорядного проектування у вересні грудні 2021 року, з обсягом фінансування 664387,01 грн.

Між тим такий договір виконаний не був, а документація із землеустрою не розроблена. Згідно з інформацією із електронної системи публічних закупівель Prozorro цей договір розірвано через невиконання виконавцем послуг своїх зобов`язань.

Відтоді Кіровоградська обласна державна адміністрація не підшукала іншого розробника документації із землеустрою, проведення відповідних робіт за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів не замовила.

У 2023 та 2024 роках Кіровоградська обласна державна адміністрація, яка відповідно до Указу Президента України №68/2022 від 24.02.2022 року "Про утворення військових адміністрацій" набула статусу військової адміністрації, при затвердженні обласного бюджету не включала орнітологічний заказник загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" до Переліку природоохоронних заходів та об`єктів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів обласного фонду охорони навколишнього природного середовища.

Тож до цього часу проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території об`єкту природно-заповідного фонду орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки", у якому були б визначені межі території природно-заповідного фонду, встановлений режим використання та охорони такої території, не розроблений, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, яке одночасно є рішенням про встановлення меж такої території, не прийнято. У Державному земельному кадастрі відсутні відомості про межі заказника та обмеження у використанні земель цієї території (акваторії, об`єкту) природно-заповідного фонду, для якого законом передбачений особливий правовий режим.

Суд зазначає, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка може бути оскаржена до суду, слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього суб`єкта, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд установив, що Кіровоградська обласна державна адміністрація тривалий час не забезпечила встановлення меж в натурі (на місцевості) орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки" та розроблення відповідного проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, попри такий обов`язок, передбачений Законами України "Про природно-заповідний фонд України", "Про землеустрій", та свої повноваження власника (розпорядника) земель державної власності, оголошених заказником загальнодержавного значення.

Відповідач у ході судового розгляду не надав доказів належного та своєчасного виконання ним таких обов`язків та повноважень, а також не довів наявність поважних причин, які завадили йому виконати такі природоохоронні заходи щодо території (об`єкту) природно-заповідного фонду, який охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.

Суд погоджується з доводами прокурора, що відповідач у спірних правовідносинах, пов`язаних із додержанням режиму та функціонуванням територій та об`єктів природно-заповідного фонду, допустив протиправну бездіяльність, що порушує інтереси держави у природоохоронній сфері.

Тож позов прокурора слід задовольнити та зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме забезпечити встановлення в натурі меж орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки". Такі дії мають бути вчинені шляхом замовлення землевпорядної документації проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та затвердження розробленого проекту землеустрою.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Голованівської окружної прокуратури задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення встановлення в натурі меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду - орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки".

Зобов`язати Кіровоградську обласну військову адміністрацію забезпечити встановлення в натурі меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду - орнітологічного заказника загальнодержавного значення "Бандурівські ставки".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ