Справа № 520/17712/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року № 520/17712/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення позивачу ОСОБА_1 з 01.02.2024 року відсоткового значення розміру пенсії з 84% до 80% відповідних сум грошевого забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків,майдан Свободи,5, Держпром, 3-й під`їзд, ) здійснити з 01.02.2024 року перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 у основному розмірі 84 % відповідних сум грошового забезпечення,та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим основним розміром пенсії з 01.02.2024 року по день проведення перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії щодо зменшення позивачу ОСОБА_1 з 01.02.2024 року відсоткового значення розміру пенсії з 84% до 80% відповідних сум грошевого забезпечення.

Відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду не надійшов.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду пояснення, в яких зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №18159-17015/К-02/8-2000/24 від 17.06.2024 на звернення позивача повідомило, що позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 04.01.2000 року з урахуванням 84% грошового забезпечення. Вказано, що за матеріалами пенсійної справи загальна вислуга років склала 28 років. Зазначено, що при призначенні пенсії основний розмір було встановлено з урахуванням збільшення пенсії за вислугу років на 10% відповідно до пункту в статті 13 Закону, як особі, що належить до категорії 2 із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказано, що згідно зі змінами, які внесено Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 № 3591 -IV до пункту в статті 13 Закону, збільшення пенсії за вислугу років (на 5% та 10% відповідних сум грошового забезпечення) учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не передбачено. Вказано, що згідно особистої заяви позивача від 09.02.2009 переведено на пенсію по інвалідності та пенсію обчислено відповідно до норм та вимог чинного законодавства з урахуванням 80% грошового забезпечення з 01.01.2008 року.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З 04.01.2000 року позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 79% грошового забезпечення (за вислугу 20 років - 50%, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення 8*3=24%, 5% ЧАЕС 2 кат. за вислугу 28 років).

В подальшому позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, з 01.02.2000 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням збільшення пенсії за вислугу років на 10% в розмірі 84% грошового забезпечення.

Норма про збільшення розміру пенсії за вислугу років учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи втратила чинність.

Пунктом "а" ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Так, з 01.01.2008 року позивача переведено на пенсію по інвалідності ІІ групи та призначено пенсію у розмірі 80% грошового забезпечення.

Позивач не погоджується щодо зменшення з 01.02.2024 року відсоткового значення розміру пенсії з 84% до 80% грошевого забезпечення.

Суд зауважує, що позивачу встановлено розмір пенсії 80% грошового забезпечення з 01.01.2008 року, а не з 01.02.2024 року.

При цьому, відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в разі наявності у інваліда з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).

Так, для призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років має бути наявна відповідна вислуга років.

Як встановлено вище, з 04.01.2000 року позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 79% грошового забезпечення (за вислугу 20 років - 50%, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення 8*3=24%, 5% ЧАЕС 2 кат. за вислугу 28 років).

В подальшому позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, з 01.02.2000 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням збільшення пенсії за вислугу років на 10%, розмір пенсії склав 84% грошового забезпечення.

Отже, у позивача був відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за вислугу років у розмірі 84% грошового забезпечення, а такий відсотковий розмір пенсії було обчислено з урахуванням норми, яка передбачала збільшення пенсії за вислугу років на 10 відсотків.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років (84% грошового забезпечення).

За таких обставин, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.