Справа № 645/3437/24
Суддя: Шевченко Г. С.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/3437/24
Провадження № 2-а/645/37/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №2306155 від 03 червня 2024 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.06.2024 інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Дігтяр М.О. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, в його діях відсутній склад порушення ПДР України, оскаржувану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх уточнених вимог позивач зазначає, що 03.06.2024 року відносно нього інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП складено постанову ЕНА №2306155 від 03.06.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що «03.06.2024, водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 82 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 32 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТС001013, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Посилався на те, що місцем зупинки та нібито вчинення ним адміністративного правопорушення є ділянка автотраси Київ-Харків-Довжанський, приблизно за 5 км. від м. Полтави. Вказана ділянка автошляху не позначена дорожнім знаком 5.49. Тобто обмеження швидкості встановлене для населених пунктів не може застосовуватись на даній дільниці автошляху. З якої причини був відсутній вказаний дорожній знак і чи дійсно вказана ділянка знаходиться в межах населеного пункту встановити наразі неможливо, оскільки з відкритих джерел інформації відмово, що Державне агентство автомобільних доріг України, щоб дезорієнтувати ворога, закликало демонтувати на всіх дорогах країни вказівні дорожні знаки. Крім того, попереду нього рухались ще 2 автомобілі, але чомусь працівники поліції їх не зупинили. Окрім того, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- та відеотехніка повинна бути стаціонарно закріплена, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію». Вважає, що відбулось порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач вказує, що не порушував ПДР, інспектор розглянув справу без встановлення обставин по справі. Також, незважаючи на пояснення позивача, справа інспектором розглянута упереджено, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, не було надано можливості скористатись правовою допомогою.

Ухвалою суду від 13.06.2024 позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. У обґрунтування відзиву зазначено, що 03.06.2024 інспектором УПП винесено постанову серії ЕНА №2306155 від 03.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що водій цього ж дня, приблизно о 14 год 33 хв, керуючи транспортним засобом Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , в межах с. Супрунівка по вул. Київській Полтавської області, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Супрунівка на 32 км/год. Рухався зі швидкістю 82 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM LTI (ТС 001013). Пояснення позивача щодо дотримання ним під час руху на транспортному засобі ПДР України не відповідають дійсним обставинам, спростовуються фото/відео записом з зазначеного приладу. Доводи щодо порушення інспектором поліції процедури розгляду справи, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Підрозділи поліції використовують прилад TruCam як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam». Відповідно до інструкції по експлуатації «Laser Technology, Inc. Руководство по TruCam» лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. ДП «Укрметртестстандарт» в листі № 22-38/42 від 03.09.2021 роз`яснює, що лазерний вимірювач TruCam II відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/І-2903-2012. Також, прилад отримав свідоцтво про повірку від 04.04.2024 року № 22-01/30500 чинне до 04.04.2025 року. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи водія було ознайомлено з доказами перевищення швидкісного режиму у межах населеного пункту, зафіксованими на лазерний вимірювач швидкість TruCAM. Посилання позивача, що начебто заміри швидкості руху транспортного засобу позивача відбувались поза межами населеного пункту спростовуються матеріалами фото- та відеофіксації з приладу TruCAM. Зміст оскаржуваної постанови повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, всі обов`язкові реквізити вказані, графи чітко заповнені. Щодо визнання дій інспектора протиправними, то відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

08.07.2024 р. до суду надійшла відповідь на відзив позивача. Так, позивач посилався на те, що в якості доказу представником відповідача додано копії фотознімків, які не можуть слугувати належним та допустимим доказом у справі, оскільки мають дуже низьку якість. На сказаних фото зображений автомобіль Kia Sportage, номерний знак якого неможливо розібрати. При цьому на одному зі знімків автомобіль зображений крупним планом, однак без зазначення на ньому як координат, так і швидкості руху. Швидкість зазначена лише поруч з фото, при цьому неможливо достеменно встановити, якому саме авто належить зазначена швидкість. На другому знімку меншого розміру також не зазначена швидкість і також не можливо розрізнити номерний знак авто, при цьому, поруч з автомобілем Kia Sportage можна розрізнити з труднощами ще як мінімум 3 автомобілі, два з яких знаходяться чи то ближче, чи то на одній лінії з автомобілем Kia Sportage. Якому із зображених на фото автомобілів належить швидкість, встановити об`єктивно неможливо. Крім того, на фотознімках з приладу TRUCAM, моментом коли вони були зроблені (тобто моментом ймовірного вимірювання швидкості) зазначений час «14:33:56». При цьому в оскаржуваній постанові, часом вчинення правопорушення вказано «14:33:55». Тобто наявне чи то навмисне, чи то випадкове спотворення фактів співробітниками поліції. Також, на одному з двох файлів, доданих до відзиву видно вже момент зупинки автомобілю позивача. На відео видно, що його автомобіль рухається з дуже незначною швидкістю, при цьому попереду нього проїжджає інший автомобіль, який співробітники поліції не зупиняють, як не зупиняють і ще 2 автомобілі, які проїжджають мимо, майже одночасно з його автомобілем. При цьому на відео чутно розмову співробітників поліції, під час якої співробітник поліції чоловічої статі пропонує співробітниці жіночої статі зупинити синій автомобіль, на що отримує здивовану відповідь «Оцей синій». Тобто, навіть для співробітниці, яка врешті зупинила його автомобіль було неочевидним та дивним рішення зупинити саме його автомобіль. Тобто, поруч з автомобілем позивача рухались ще декілька автомобілів і встановити якому з них належить швидкість зафіксована вимірювальним приладом, достеменно неможливо. Другий відеофайл, доданий до відзиву, містить лише момент оголошення позивачу про притягнення його до відповідальності і жодних фактів, які б доводили вчинення будь-якого правопорушення не містить. Відеофайлів з моментом, який поліціанти вважають безпосереднім моментом порушення ним ПДР, до відзиву не додано. Тобто відповідачем надані лише два нерозбірливих фото знімки, які не можуть жодним чином слугувати підтвердженням вчинення позивачем ПДР України, тобто є неналежними і не допустимими доказами. Крім того, представником відповідача до відзиву додано сертифікати відповідності та свідоцтво про повірку вимірювального пристрою. Однак, позивач не оспорює інтервалів повірки чи недопустимість використання приладу TRUCAM в принципі. Він лише зазначив про незаконність використання даного пристрою з рук, яка була встановлена рішенням національних судів України та Верховним Судом. Факт вчинення адміністративного правопорушення був встановлений тому, що поліцейський вимірював швидкість прибором TRUCAM тримаючи його в руках, що суперечить ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», про що він також зазначав у письмових поясненнях в постанові на місці зупинки. Стосовно твердження відповідача про ведення відеозйомки з «периметра шляху», воно також не відповідає дійсності, оскільки зйомка велася з рук, фактично з проїзної частини. На узбіччі стояв автомобіль, а особа, яка вимірювала швидкість, знаходилась поруч з автомобілем, ближче до проїзної частини. Крім того, до відзиву додано копію постанови, яка містить підписи, які позивачу не належать. Натомість його підпис в постанові відсутній. У постанові, яка була винесена відносно нього 03.06.2024, він написав власноручні пояснення, в яких зазначив про незгоду з правопорушенням та притягненням його до відповідальності, звернув увагу на неправомірність дій співробітників поліції. В поданій до відзиву копії постанови, його пояснення відсутні, що також свідчить про намагання сторони відповідача спотворити обставини справи. Вказав, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, співробітниками поліції йому лише було оголошено про те, що він притягується до адміністративної відповідальності. На підставі яких саме доказів це відбувається, він повідомлений не був. Йому не були пред`явлені жодні докази правопорушення, чим він був позбавлений права на захист. Стосовно місця події, то стороною відповідача надані запити датовані 15.11.2023, а тому не можуть слугувати належним підтвердженням наявності вказаних дорожніх знаків 03.06.2024. Посилався на те, що довідки, датовані листопадом 2023 року, так само як і фото із зображенням на ньому декількох автомобілів, не можуть в даному випадку бути використані в якості підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

19.07.2024 р. до суду надійшли заперечення представника відповідача. Так, сторона відповідача посилалась на те, що невідомо, як позивач по відео міг встановити, що його автомобіль рухався з незначною швидкістю. З доводів позивача викладених у відповіді на відзив слідує, що позивач становить під сумнів швидкість руху виміряну сертифікованим приладом TruCAM. Такі твердження позивача не підтверджені жодним допустимим доказом. Позивач на основі власних припущень допускає, що використання приладу TruCAM з руки є порушенням і ці свої твердження не підкріплює жодними доказами. Щодо доказів розміщення дорожніх знаків та швидкості руху водія. Так, дійсно в перші місяці від 24.02.2022 було ліквідовано дорожні знаки з метою дезорієнтації агресора. Однак, обстеження А/Д М03 Київ-Харків-Довжанський було здійснено 06.11.2023, тобто через значний час після початку повномасштабного вторгнення країни агресора, що свідчить про те, що дорожні знаки відновлено.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 03.06.2024 інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Дігтяр М.О. складено постанову ЕНА №2306155 від 03.06.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.1 ст.122 КпАП України.

Як вбачається з постанови ЕНА №2306155 від 03.06.2024 року, 03.06.2024 р. 14:33 (с. Супрунівка, вул. Київська, 4Д) водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 82 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 32 км./год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТС001013, чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Згідно Правил дорожнього руху України знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населенні пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух зі швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год (п. 12.6 «ґ» ПДР).

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху визначено значення термінів, що наведені у цих правилах, а саме: - населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 03.06.2024 року.

Із матеріалів справи встановлено, що адміністративне правопорушення зафіксоване лазерним вимірювачем TruCAM № ТС001013.

В п. 7 постанови міститься посилання на те, що до постанови додаються: відео з бк473429, фото TruCAM LTI 20/20, № ТС001013.

Так, на підтвердження вчинення позивачем порушення ПДР, відповідачем надано матеріали фотофіксації, зроблені за допомогою TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС001013, а також оптичний диск з фото-/відео записом вимірювання швидкості з приладу TruCam, відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

З дослідженого фотофайлу від 03.06.2024 року з приладу TruCam LTI 20/20 вбачається, що на ньому зафіксований автомобіль Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається за адресою: Полтавська обл., с. Супрунівка, 03.06.2024 року о 14:33:56 зі швидкістю 82 км/год. Замір швидкості здійснений на відстані 178,5 м, що відповідає інструкції з експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови, а також законність застосування приладу вимірювання швидкості руху у ручному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються Правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 зазначеного Закону регламентовано, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 у ручному режимі суд звертає увагу на таке.

Як вбачається зі свідоцтва ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» №22-01/30500 від 04.04.2024 року, чинного на дату вчинення правопорушення, про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 №ТС001013, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі «TruCAM» такого алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Окрім того, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Отже, можливість використання приладу TruCam LTІ 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

Щодо посилання позивача на відсутність дорожніх знаків, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи, відповідно до Інформаційної довідки Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Полтавській області від 05.08.2024 року присутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху (М-03 Київ-Харків-Довжанський), крім того, твердження позивача щодо відсутності знаку 5.49 (5.51) «Початок населеного пункту», спростовується також Інформаційною Довідкою Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Полтавській області від 05.08.2024 року, про те, що на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський на км 331+500 встановлені дорожні знаки 5.49, 5.76, 7.2.1, на км 333+100 встановлений дорожній знак 5.50.

Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що відсутність на ділянці дороги, де було вчинено правопорушення, дорожнього знаку «5.45» «населений пункт», свідчить про відсутність складу правопорушення. Вказане твердження позивача не спростовує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до пункту 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

З відеозапису боді-камери працівника поліції встановлено, що місце зупинки позивача поліцейськими - це дорога, з боків якої є забудована територія.

Згідно наданої стороною відповідача фотофайлу зафіксовано автомобіль марки Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , в момент вимірювання швидкості (а.с. 49), долученою картою місцевості з онлайн сервісу Googl Maps підтверджено співпадіння координат розташування вимірювача швидкості TruCam у межах с. Супрунівка (а.с. 50), що підтверджує факт того, що позивач в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 82 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 32 км/год, що було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam.

Крім того, згідно листа представника ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» від 05.08.2024 року, в с. Супрунівка, Полтавського району Полтавської області наявний знак 5.49 «початок населеного пункту» (а.с. 79-81).

Таким чином, враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 32 км/год., що значно перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, суд вважає безпідставними посилання позивача про вчинення ним інкримінованого порушення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25). Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

На підставі викладеного, надані відповідачем відеозапис та фотокартка, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС001013 є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення, так як оскаржувану постанову винесено правомірно.

Згідно статті 139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 139, 194, 205, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову серії ЕНА №2306155 від 03 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., винесену інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Дігтяр М.О. - залишити без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, с.Розсошенці, вул. Кременчуцька, б. 2.

Повний текст судового рішення складений 17.09.2024.

Суддя Г. С. Шевченко