Справа № 200/4692/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без руху

13 вересня 2024 року Справа №200/4692/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області у якій позивач просить суд:

Визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо реалізації права позивача на пенсійне забезпечення.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.05.2021 № 37 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Ухвалою судді від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки визначено усунути шляхом надання до Донецького окружного адміністративного суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог такої ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, відповідно до якої посилалась на те, що вона мала дізнатися про порушення своїх прав тільки після оприлюднення постанови Верховного Суду № 360/3611/20 в ЄДРСР. Так як постанова була прийнята на початку листопада 2021 року, а оприлюднена в кінці 2021 року, то 6-місячний строк для звернення до суду сплинув в червні 2022 року.

Вказує, що з лютого 2022 року і по теперішній час знаходиться в окупації. З лютого 2022 року позбавлена можливості скористатися правовою допомогою щодо свого питання з захисту своїх пенсійних прав.

Через неможливість отримати за місцем проживання (м. Маріуполь) правову допомогу, відсутність мобільного зв`язку та складнощі доступу до веб-ресурсів щодо юридичної інформації стосовно захисту пенсійних прав, не мала можливості звернутися до суду раніше, та звернулась, коли змогла підготувати позовну заяву та подати її до суду.

Вважає, що зазначені обставини є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення і пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення мною процесуальних дій, та підтверджені належними доказами (або є загальновідомими і не підлягають доказуванню).

Ухвалою суду від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/4692/24. Справа буде розглядатись одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вирішено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів. Витребувано у відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, наступні докази: пенсійну справу ОСОБА_1 ; копію заяви позивача про призначення пенсії від 05.05.2021 (якщо така подавалась); рішення (інший розпорядчий акт) про призначення або відмову в призначенні пенсії позивачу, а також документи, що слугували підставою для його прийняття (якщо таке приймалося); відомості та докази на підтвердження факту ознайомлення позивача з цим рішенням, а саме: дата вручення адресатові; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Відповідачем - Головним управління Пенсійного фонду України в Київській області було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 05.05.2021 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява Позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності. Пенсійний вік, визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( Список №1 ) становить 50 років. Вік позивача на момент звернення становив 45 років. Необхідний страховий стаж, визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становив 25 років. Страховий стаж позивача становив 45 років 9 місяців 29 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( Список №1 ) становить 10 років. Зниження пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) на 10 років. Документами було підтверджено право на зниження пенсійного віку на 10 років. За доданими документами до страхового стажу було зараховано всі періоди. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.05.2021 за № 37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки Позивач не набув необхідного пенсійного віку.

Також зазначає, що ОСОБА_1 , повторно звернулася 27.02.2024 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява Позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.03.2024 за № 37 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки Позивач не набув необхідного пенсійного віку.

Не погодившись із рішенням позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі № 340/4151/24 від 03.07.2024, яке набрало законної сили 03.08.2024, заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 повторно розглянуто.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області від 06.08.2024 № 37 ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 27.02.2024.

Враховуючи дані обставини та розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Як зазначено в листі від 08.12.2023 №24398-23425/Ш-02/8-0500/23 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, позивачем ще 05.05.2021 надано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області) та вже рішенням від 07.05.2021 №37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058.

Відтак, після звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії та не отримавши першої пенсійної виплати, щонайменше з наступного місця, позивач мав чітко розуміти, що на це були відповідні підстави. У зв`язку з чим, позивач не був позбавлений звернутися до відповідача із заявою про надання інформації стосовно призначення/не призначення пенсії за відповідно поданою заявою від 05.05.2021.

В той же час, як зазначено в матеріалах справи та не заперечується позивачем, лише 23.11.2023, тобто через 2 роки та 6 місяці позивач почав вчиняти дії направленні на з`ясування підстав не призначення пенсії.

В той же час, позивачем не зазначено жодних об`єктивних причин неможливості позивачем з`ясувати питання порушеного права у відповідача після не отримання пенсії після звернення із заявою від 05.05.2021 та відповідно звернутися до суду у встановлені законодавством строки.

Тим більше, що 08.12.2023 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повідомлено позивача щодо прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 37 від 07.05.2021 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

А отже, шестимісячний строк звернення позивача до суду із позовом про призначення пенсії сплив також 08.06.2024. А позовна заява подана до суду - 09.07.2024, тобто із пропуском строку звернення до суду.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 08.12.2023, у відповідь на його заяву від 23.11.2023, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд не приймає доводи позивача про те, що з лютого 2022 року позивач позбавлена можливості скористатися правовою допомогою щодо свого питання з захисту своїх пенсійних прав, оскільки дане твердження спростовується діями самого позивача, а саме щодо запиту пенсійного фонду про призначення пенсії від 23.11.2023, так і щодо активних дій (повторне звернення від 27.02.2024 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.) та оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.03.2024 за № 37 до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд звертає увагу на те, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011).

За наведеного, у суду відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин.

Позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.09.2021 у справі № 560/5412/20 та в постанові від 18.05.2023 у справі №560/19830/21 при оцінці аналогічних правовідносин.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІ та ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. Зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Окрім того, Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а, зазначив, що «незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами».

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Відтак посилання позивача на отримання листа-відповіді від відповідача як на поважні причини пропуску строку звернення до суду, судом до уваги не беруться.

Що ж стосується посилання на повномасштабне вторгнення 24.02.2022, то ці обставини настали через 8 місяців після звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії, а тому не могли перешкоджати позивачеві своєчасно звернутися до суду у відведений законодавством строк.

Разом з тим, не є поважними причини пропуску строку звернення до суду з вказаних в клопотанні підстав винесення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, оскільки дане посилання на ці обставини лише підтверджують про обізнаність позивача про порушення своїх прав та інтересів оскаржуваним рішенням від 07.05.2021 № 37. Тобто, позивач достеменно знав та очікував винесення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, який стосується саме її спірного питання (призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", вікового цензу, тощо).

Суд вказує, що без обізнаності щодо суті відмови у призначенні пенсії позивачу немає ніякого сенсу очікувати винесення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

А тому і жодних перешкод для звернення до суду протягом шести місяців у позивача не було, доказів протилежного суду не надано.

З урахуванням правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №560/19830/21, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Суд звертає увагу позивача на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами ч.1 та 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що суд вважає вказані підстави у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду неповажними, виходячи з приписів ч.13 ст.171 КАС України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Зважаючи на викладене, позивачеві необхідно надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.161, 169, 171, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку від 25.07.2024 та відмовити позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Повний текст ухвали складено 13.09.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Шинкарьова