Справа № 520/5798/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

16 вересня 2024 року №520/5798/24

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Харківській області щодо непроведення повного розрахунку після звільнення ОСОБА_1 зі служби ГУНП в Харківській області та невиплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015-2022 роки в загальній кількості - 152 доби невикористаних календарних днів відпусток в сумі 124570,08 грн;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015-2022 роки в загальній кількості - 152 доби невикористаних календарних днів відпусток в сумі 124570,08 грн;

3) стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області за затримку повного розрахунку після звільнення зі служби ОСОБА_1 : пеню - у сумі 22850,31 грн; 3% річних - у сумі 2191,05 грн; інфляційні витрати - у сумі 1858,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства України не провів з ним повний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, зокрема, не нарахував та не виплати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015-2022 роки в загальній кількості - 152 доби. Вказана бездіяльність відповідача слугувала підставою для звернення позивача до суду за захистом його порушених прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача надіслав на адресу суд відзив, в якому заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на виплата компенсації за невикористану відпустку за попередні роки не передбачена нормами спеціального законодавства, яке регулює відносини проходження та припинення служби в поліції.

Представник відповідача у відповіді на відзив вказав на помилковість висновків відповідача у відзиві на позовну заяву, просив суд прийняти рішення про задоволення опзову у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , в період з 07.11.2015 по 02.10.2018 року перебував на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області; з 02.10.2018 по 06.11.2019 - у Департаменті захисту економіки Національної поліції України, з 07.11.2019 по 31.12.2021 - в Управлінні стратегічних розслідувань у Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з 01.01.2022 по 13.06.2022 - у Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України, та з 13.06.2022 по 31.07.2023 - в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.07.2023 №332о/с (по особовому складу) капітан поліції ОСОБА_1 , старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнений зі служби за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 31.07.2023 року.

Позивач в позовній заяві вказує, що при звільненні зі служби в поліції відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за 2015-2022 року в загальній кількості 152 доби.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (далі - Закон №504/96-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Частиною першою статті 24 Закону №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 92 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до статті 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 31) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України №260 від 06 квітня 2016 року /далі - Порядок №260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/, визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Враховуючи таке правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів, відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється, та у разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції, за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

У Рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Такі ж висновки підтримані Верховним Судом у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 листопада 2022 року при розгляді справи № 640/85/20 та від 20 липня 2023 року при розгляді справи № 200/18480/21.

Відповідно до відповіді з УКЗ ГУНП в Харківській області від 12.07.2024 №4215вс/119-12/01-2024, вбачається, що під час проходження служби в ГУНП в Харківській області з 07.11.2015 по 02.10.2018 та з 13.06.2022 по 31.07.2023 ОСОБА_1 частину щорічної чергової основної відпустки за 2015 рік не використав (02 доби), щорічну чергову оплачувану основну відпустку за 2016 рік не використав (30 діб), щорічну чергову оплачувану основну відпустку за 2017 рік використав у повному обсязі. Щорічні чергові оплачувані основні та додаткові відпустки за 2018 та 2022 роки під час проходження служби в ГУНП в Харківській області не використовував. Інформація щодо використання ОСОБА_1 щорічних відпусток у період з 02.10.2018 по 13.06.2022 відсутня, оскільки він проходив службу не в ГУНП в Харківській області, а в підрозділах Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Також повідомлено, що у 2018 році ОСОБА_1 мав право на 30 діб основної відпустки, у 2019 році - 30 діб основної відпустки, у 2020 році - 30 діб основної відпустки та 1 додаткової, у 2021 - 30 діб основної відпустки та 02 додаткової відпустки, у 2022 році - 30 діб основної та 03 додаткової (а.с.73).

Згідно листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28.12.2023 №61аз, капітан поліції ОСОБА_1 проходив службу в ДЗЕ в період з 02.10.2018 по 07.11.2019. Згідно обліковими даними ліквідаційної комісії Департаменту позивачу відпустка за 2018 рік (з 02 жовтня до 31 грудня 2018 року) не надавалась, за 2019 рік основна додаткова відпустка використана у повному обсязі (наказ ДЗЕ від 13.09.2019 №293 о/с) (а.с.22).

Судом з листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 22.08.2024 №270/39-2024 та листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21.08.2024 №35052-2024, наданого на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2024, встановлено, що позивач основну чергову оплачувану відпустку за 2019 рік використав у повному обсязі. Щорічна додаткова оплачувана відпустка за 2019 рік ОСОБА_1 у ДСР не надавалась, оскільки необхідного стажу служби в поліції для набуття права на таку відпустку у нього не було.

Відповідно листа Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 06.12.2023 №К-4аз/55/104/01-2023, ОСОБА_1 проходив службу в управлінні стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР НПУ в період з 07.11.2019 по 31.12.2021. За цей період перебував у відпустці:

у 2020 році - з 07.09.2020 по 21.09.2020 (15 діб), відповідно до наказу ДСР НПУ від 27.08.2020 №273 о/с та з 28.12.2020 по 31.01.2021 (15 діб), відповідно до наказу ДСР НПУ від 24.12.2020 №456 о/с. Щорічну оплачувану відпустку за 2020 рік використав у повному обсязі.

у 2021 році - з 27.04.2021 по 08.05.2021 (10 діб), відповідно до ДСР НПУ від 16.04.2021 №130 о/с. Залишок щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік становить 20 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік - 2 доби (а.с.25).

Згідно грошового атестату №79, виданого Департаментом внутрішньої безпеки НП України 06.06.2022 року у зв`язку з переведенням для подальшого проходження служби згідно наказу ДВБ від 09.06.2022 №245 о/с, ОСОБА_1 за 2022 рік відпустка не використана (а.с.26-27).

В наказі Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.07.2023 №332о/с (по особовому складу) вказано, що ОСОБА_1 невикористана щорічна чергова оплачувана відпустка за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 у кількості 20 діб компенсована (а.с.28).

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено наявність у ОСОБА_1 118 днів основної та додаткової відпустки за період служби в органах поліції, які не були компенсовані позивачу при звільненні зі служби, а саме: за 2015 рік - 2 доби основної відпустки, за 2016 рік - 30 діб основної відпустки, за 2018 рік - 30 діб основної відпустки, за 2020 рік - 1 доба додаткової відпустки, за 2021 рік - 20 діб основної відпустки та 2 доби додаткової відпустки, за 2022 рік - 30 діб основної та 3 доби додаткової відпустки.

Щодо позовних вимоги про компенсацію додаткової відпустки як батьку, який має двох і більше дітей до 15 років, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про відпустки", одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Аналізуючи диспозицію викладеної статті слід дійти висновку, що на даний вид додаткової відпустки має права один з батьків дітей віком до 15 років.

Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Поряд з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що така відпустка не надавалась матері його дітей, також не вказано вік дітей, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо наявності у позивача права на компенсацію даного виду додаткової відпустки.

Окремо суд зазначає, що надані представником позивача листи Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.09.2024 №222аз-вс/119-12/01-2024, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 03.09.2024 №СЕД-27694-2024 та Департаменту стратегічних розслідувань від 03.09.2024 №39058-2024 про те, що позивач не звертався з рапортом про надання йому відпустки відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батькові, який має двох або більше дітей до 15 років та такі відпустки йому не надавались, не свідчить про беззаперечне право позивача на компенсацію даного виду відпустки.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується наведених відповідачем ймовірних розрахунків компенсації за невикористані в спірному періоді дні відпустки, то суд не перевіряє правильність таких розрахунків і не дає їм правової оцінки, оскільки, на час розгляду цієї справи спірним є право позивача на отримання компенсації за всі дні невикористаної відпустки, а не тільки за рік звільнення. Відповідно питання щодо правильності розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки мають вирішуватися вже після вирішення питання про наявність права на таку компенсацію. До нарахування та виплати цієї компенсації позивачу між сторонами спір щодо правильності здійсненого обрахунку відсутній, а в суду відсутні підстави вважати, що права позивача будуть порушені. Тобто на час розгляду даної справи між сторонами в цій частині спір ще відсутній.

Оскільки суд надає правову оцінку в межах предмету спору, що існує на час розгляду справи, а не того, що ймовірно виникне між сторонами у майбутньому, надання правової оцінки наведеного відповідачем розрахунку компенсації виходить за межі предмета доказування та є передчасним, а належним способом захисту, на думку суду, є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію.

Зазначена правова позиція висловлена також Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 05.07.2024 року в адміністративній справі №520/37499/23.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 9, частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період 2015 -2022 року загальної тривалістю 118 діб та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період 2015 -2022 року загальної тривалістю 118 діб, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Стосовно позовних вимог про стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області за затримку повного розрахунку після звільнення зі служби ОСОБА_1 : пеню - у сумі 22850,31 грн; 3% річних - у сумі 2191,05 грн; інфляційні витрати - у сумі 1858,86 грн, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2759цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України стаття 625 ЦК України розміщена в розділі Загальні положення про зобов`язання книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що положення статті ст.625 Цивільного кодексу України не підлягають застосування у правовідносинах щодо нарахування та виплати заробітної плати чи грошового забезпечення, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню. не підлягають.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул.Жон Мироносиць, буд.5, м.Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період 2015 -2022 року загальної тривалістю 118 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної чергової оплачуваної відпустки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період 2015 -2022 року загальної тривалістю 118 діб, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО