Справа № 420/12609/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12609/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А :

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №881 від 05.04.2024 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області» в частині дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №553 о/с від 17.04.2024 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції;

- поновити ОСОБА_1 , на посаді старшого спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області;

- стягнути з ГУ НП користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.04.2024 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив службу в ГУ НП та займав посаду старшого спеціаліста криміналіст сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області. Оскаржуваним наказом №881 від 05.04.2024 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за розголошення адміністратору одному із телеграм-каналів службової інформації з підсистеми «СО» ІКС «ІПНП» за винагороду в розмірі 1000 грн. Позивач визнає факт вчинення ним дисциплінарного проступку, проте вважає, що застосоване до нього дисциплінарне стягнення є неспівмірним із вчиненим проступком. Так, дисциплінарною комісією не враховано обставини, що пом`якшують відповідальність, зокрема отримання позивачем 05.03.2024 року статусу учасника бойових дій, нагороду нагрудним знаком «За відзнаку в службі» 22.10.2010 та 10.12.2013 року медаллю « 10 років сумлінної служби».

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що застосування дисциплінарного стягнення було правомірним та співмірним, оскільки позивач допустив розголошення службової інформації у власних потребах. Додатково відповідач зазначив, що дисциплінарною комісією враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, надання невірної правової оцінки обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що дисциплінарна комісія взяла до уваги каяття у вчиненому проступку, яке оцінила у сукупності з триваючим стягненням у вигляді зауваження, оголошеного наказом ГУНП від 17.02.2024 №439. Самою комісією, як і судом першої інстанції залишено поза увагою те, що висновки дисциплінарної комісії базуються на повідомленні ОСОБА_1 всіх обставин правопорушення та щирому каятті. Апелянт наголосив, що він не посилався на участь у бойових діях, як на підставу для звільнення від покарання або як обставину, що нівелює подію порушення. Дана обставина мала бути врахована як обставина, що пом`якшує покарання, а не спростовує його існування, як вказав суд або є амністуючою обставиною, як вказав відповідач.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.03.2024 року та проходив службу в ГУ НП, зокрема з 25.02.2021 року на посаді старшого спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

На підставі доповідної записки заступника начальника УГІ ГУ НП Філатьєва Л. від 06.03.2024 №55/665, якою повідомлено про встановлення критичної публікації в телеграм-каналі щодо діяльності працівників поліції, наказом ГУНП від 20.03.2024 №703 призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії (а.с.105-106).

03 квітня 2024 року дисциплінарною комісією за результатами проведеного службового розслідування затверджено висновок за фактом порушень службової дисципліни посадовими особами Білгород-Дністровського РВП ГУНП, згідно з яким дисциплінарною комісією встановлено, що 16.02.2024 року під час моніторингу соціальної мережі «Telegram» на предмет наявності критичних публікацій щодо діяльності працівників поліції, зокрема телеграм-каналу «Ху*вая Одесса» працівниками УГІ ГУНП в Одеській області виявлено публікацію (доступно за посиланням http://t.me/xydessa/39298), яку опубліковано о 16:03 год про доставлення до відділу поліції трьох жінок, які під час перебування у підрозділі поліції були сфотографовані на планшетний пристрій працівників УПП. У свою чергу, зазначене фото було завантажено до підсистеми «ЄО» ІПНП, а згодом фото було опубліковано у телеграм-каналі «Ху*вая Одесса».

В ході перевірки витоку службової інформації з підсистеми «ЄО» встановлено, що перевірку відомостей в підсистемі «ЄО» 16.02.2024 року о 15:51 год здійснив майор поліції ОСОБА_1 , тобто за 12 хвилин до публікації інформації адміністратором телеграм-каналу. Тієї ж доби, близько 18:00 год на зазначену позивачем платіжну картку «Монобанк», яка зареєстрована на дружину поліцейського ОСОБА_2 , надійшов безготівковий переказ у розмірі 1000 грн.

В ході опитування позивач повідомив комісії, що в 2023 році, за допомогою відповідного скрипту (чат-боту) телеграм-каналу він звернувся до адміністратора телеграм-каналу та повідомив про наявність «цікавої інформації». На запитання чи містила вказана інформація відомості службового характеру, майор поліції ОСОБА_3 відповів, що не містила. За вказану інформацію він отримав 300 чи 500 грн, точної суми не пам`ятає.

Щодо подій 2024 року в процесі опитування майор поліції ОСОБА_1 повідомив, що адміністраторові телеграм-каналу достовірно відомо про його професійну приналежність та 16.02.2024 він особисто звернувся до нього з проханням надати інформацію та за можливості світлини за фактом затримання жінок. На це позивач погодився та здійснив перевірку ІКС ІПНП «ЄО», скопіювавши інформацію шляхом фіксації за допомогою фото-камери власного мобільного телефону та надіславши відповідну світлину.

Окрім того, ОСОБА_1 повідомив, що адміністратор телеграм-каналу звертався до нього ще декілька разів з приводу надання інформації службового характеру, однак поліцейський відмовляв.

Також комісією досліджено здійснений на портативний відеореєстратор поліцейського УГІ ГУНП відеофайл під назвою «DSJ_0000000_000000», згідно якого під час опитування 21.02.2024 року ОСОБА_1 працівниками УГІ ГУ НП позивач зізнається у розголошенні службової інформації та отриманні 1000 грн винагороди шляхом безготівкового переказу на карту дружини.

Комісія дійшла висновку, що позивач дійсно розголосив службову інформацію з підсистеми «ЄО» ІКС «ІПНП», яка стала відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, поширив 16.02.2024 отримані відомості у соціальних мережах, зокрема у телеграм-каналі «Ху*вая Одесса», за що отримав грошові кошти у сумі 1000 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.19 Конституції України, п.1, 2, 3, 4,8,9,13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.1, 2, 5 ч.1 ст.18, ст. 64 Закону №580-VIII, ч.1 ст.22, ч.1 ст.38, ч.1 ст.43, п.1, 2 ч.3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII, п.2 розділу III, п.6 розділу IV Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 №676, абз.2, 3, 6, 12 п.1, абз.5 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУ НП, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 №1000, п.п.2 п.2 наказу ГУНП від 03.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», п.16,26,28, 34 розділу ІІ посадових обов`язків від 12.01.2024 №3/1337.

Відповідно до п.3 висновку службового розслідування від 03.04.2024 дисциплінарна комісія вважала необхідним за вчинення дисциплінарного проступку до старшого майора поліції ОСОБА_1 , старшого спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.293-324).

Пунктом 1 наказу ГУ НП №881 від 05.04.2024 року за скоєння дисциплінарного проступку до старшого майора поліції ОСОБА_1 , старшого спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.331-336).

Наказом ГУ НП №553 о/с від 17.04.2024 року «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.65).

Позивач у позовній заяві визнає факт вчинення ним дисциплінарного проступку, проте вважає, що дисциплінарною комісією неспівмірно застосовано дисциплінарне стягнення та не враховано обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинення дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком за результатами службового розслідування від 03.04.2024 дисциплінарною комісією встановлено обставину, яка пом`якшує відповідальність майора поліції ОСОБА_1 - усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку та враховано позитивну службову характеристику позивача. Разом з цим, дисциплінарною комісією встановлено і обставину, що обтяжує відповідальність поліцейського - вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення у вигляді зауваження, оголошеного наказом ГУНП від 17.02.2024 №439. Суд дійшов висновку, що відповідачем враховані всі обставини вчинення проступку позивачем, його позитивну характеристику, усвідомлення та визнання своєї провини, а також повторне вчинення дисциплінарного проступку при наявності діючого дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, оголошеного наказом ГУНП від 17.02.2024 №439. Отже, вчинений позивачем дисциплінарний проступок полягає у діях, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Дисциплінарна комісія, обираючи до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, врахувала характер вчиненого проступку, та застосоване стягнення відповідає суті цього проступку і є співмірним до нього.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Закон України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За приписами частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч.3 цієї статті, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За приписами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За обставинами справи, підставою для призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 слугувала доповідна записка заступника начальника УГІ ГУ НП Філатьєва Л. від 06.03.2024 №55/665, якою повідомлено про встановлення критичної публікації в телеграм-каналі щодо діяльності працівників поліції та на підставі якої наказом ГУНП від 20.03.2024 №703 призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії (а.с.105-106).

03 квітня 2024 року дисциплінарною комісією за результатами проведеного службового розслідування затверджено висновок за фактом порушень службової дисципліни посадовими особами Білгород-Дністровського РВП ГУНП, встановлено, що 16.02.2024 року під час моніторингу соціальної мережі «Telegram» на предмет наявності критичних публікацій щодо діяльності працівників поліції, зокрема телеграм-каналу «Ху*вая Одесса» працівниками УГІ ГУНП в Одеській області виявлено публікацію (доступно за посиланням http://t.me/xydessa/39298), яку опубліковано о 16:03 год про доставлення до відділу поліції трьох жінок, які під час перебування у підрозділі поліції були сфотографовані на планшетний пристрій працівників УПП. У свою чергу, зазначене фото було завантажено до підсистеми «ЄО» ІПНП, а згодом фото було опубліковано у телеграм-каналі «Ху*вая Одесса».

В ході перевірки витоку службової інформації з підсистеми «ЄО» встановлено, що перевірку відомостей в підсистемі «ЄО» 16.02.2024 року о 15:51 год здійснив майор поліції ОСОБА_1 , тобто за 12 хвилин до публікації інформації адміністратором телеграм-каналу. Тієї ж доби, близько 18:00 год на зазначену позивачем платіжну картку «Монобанк», яка зареєстрована на дружину поліцейського ОСОБА_2 , надійшов безготівковий переказ у розмірі 1000 грн.

Комісія дійшла висновку, що позивач дійсно розголосив службову інформацію з підсистеми «ЄО» ІКС «ІПНП», яка стала відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, поширив 16.02.2024 отримані відомості у соціальних мережах, зокрема у телеграм-каналі «Ху*вая Одесса», за що отримав грошові кошти у сумі 1000 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.19 Конституції України, п.1, 2, 3, 4,8,9,13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.1, 2, 5 ч.1 ст.18, ст. 64 Закону №580-VIII, ч.1 ст.22, ч.1 ст.38, ч.1 ст.43, п.1, 2 ч.3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII, п.2 розділу III, п.6 розділу IV Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 №676, абз.2, 3, 6, 12 п.1, абз.5 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУ НП, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 №1000, п.п.2 п.2 наказу ГУНП від 03.01.2023 №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», п.16,26,28, 34 розділу ІІ посадових обов`язків від 12.01.2024 №3/1337.

Відповідно до п.3 висновку службового розслідування від 03.04.2024 дисциплінарна комісія вважала необхідним за вчинення дисциплінарного проступку до старшого майора поліції ОСОБА_1 , старшого спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.293-324).

Приписами частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Пунктом 1 наказу ГУ НП №881 від 05.04.2024 року за скоєння дисциплінарного проступку до старшого майора поліції ОСОБА_1 , старшого спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.331-336).

Наказом ГУ НП №553 о/с від 17.04.2024 року «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.65).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за розголошення та використання інформації з обмеженим доступом, яка стала відома йому у зв`язку з виконанням службових обов`язків, що серед іншого, є порушенням абз.5 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в рамках проведення службового розслідування.

Крім того, як зазначено вище, позивач визнає факт вчинення ним дисциплінарного проступку, проте вважає, що дисциплінарною комісією неспівмірно застосовано дисциплінарне стягнення та не враховано обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині обрання виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, судова колегія зазначає наступне.

Правову оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень в питанні притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану роботодавцем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок на предмет їхньої достатності/недостатності.

Повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з можливих видів дисциплінарних стягнень.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (діючого на момент ухвалення рішення судами попередніх інстанцій) критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що застосування дисциплінарного стягнення, у том числі звільнення з посади, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25 червня 2018 року у справі №810/1972/17, у постанові від 11 квітня 2024 року по справі № 420/9545/22.

Додатково судова колегія наголошує, що дискреції це не є обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Разом з тим, дисциплінарним проступком визнається протиправне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність), тобто невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків при здійсненні повноважень, передбачених Конституцією України та Законами України, статутом, наказами керівника (установи) та іншими організаційно-розпорядчими документами, а також вчинок, що суперечить вимогам Правил етичної поведінки поліцейських.

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку

має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 160/9275/18.

За обставинами справи, позивач не заперечує факту вчинення дисциплінарного проступку, водночас не вважає такі дії підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення через не співмірність виду дисциплінарного стягнення та не врахування обставин, які пом`якшують його вину.

Судова колегія вважає такі доводи позивача помилковими, оскільки вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 03 травня 2019 року у справі № 810/2073/16, від 07 березня 2024 року у справі № 420/3952/20.

Аналіз встановлених обставин справи дає підстави вважати, що зазначена подія стала наслідком низьких ділових та моральних якостей, недотриманні позивачем вимог вказаних норм Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту, а також ігнорування Закону № 580-VIII, зокрема Присяги поліцейського. Такий вчинок компрометує позивача, як поліцейського і дискредитує поліцію в цілому.

З викладеного слідує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні, також не підлягають задоволенню.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 квітня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко