Справа № 300/5376/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2024 р. справа № 300/5376/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу від час мобілізації, у зв`язку з наявністю у позивача батька, ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу від час мобілізації, у зв`язку з наявністю у позивача батька, ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із наявністю батька з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії. Однак, відповідачем надано відповідь, у якій зазначено, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні відповідні повноваження щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації; заяву необхідно особисто подати на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024. Представник позивача вважає такі дії протиправними, оскільки зміни до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633 від 11.04.2024. Зазначений Закон набув чинності 18.05.2024, тобто після того, як позивач звернувся із заявою до відповідача про надання відстрочки. Вважає, що позивач має право на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який діяв до внесення змін в цей Закон на підставі Закону №3543-ХІІ від 19.04.2024. При цьому, представник ОСОБА_1 вважає необґрунтованими посилання відповідача на постанову КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024, адже вона набрала чинності лише 18.05.2024. На думку представника позивача закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З урахуванням наведеного, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
На адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зауважила, що до 18.05.2024 та після 18.05.2024 діє Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, згідно з абз. 9 п. 11 якого до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки віднесено виключно оформлення для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації. У той же час питання віднесення до компетенції відповідного органу чи комісії надання відстрочки довший час залишалось невирішеним. В окремих областях таке рішення приймалося районними (міськими) державними адміністраціями. З прийняттям Постанови № 560 зазначені повноваження стали чітко розмежованими. Представниця відповідача вважає, що станом на момент отримання звернення ОСОБА_1 до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки віднесено перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення. Повноваження щодо надання або відмови в наданні відстрочки надано відповідним комісіям. ІНФОРМАЦІЯ_4 на час існування спірних правовідносин не наділений відповідними повноваженнями та об`єктивними можливостями забезпечити реалізацію такого права в ретроспективному порядку. Звертає увагу, що на період з 18.05.2024 до утворення комісії розгляд звернень з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації було тимчасово призупинено. Крім того, відповідачем не надавалася відмова позивачу в наданні відстрочки, а виключно зауважено про необхідність належного оформлення звернення у відповідності до вимог Постанови №560. Також вказано, що з поданих позивачем документів встановлено, що ОСОБА_3 має працездатного сина та працездатну дочку ОСОБА_4 . У зв`язку із зазначеним, на думку відповідача, обов`язок щодо утримання батька ОСОБА_3 покладено на доньку ОСОБА_4 . Крім того, позивачем не надано документів, які б підтверджували непрацездатність чи неможливість надання матеріальної допомоги ОСОБА_5 непрацездатному чоловікові.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ВІД 19.03.1997 (а.с.19-20).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №481008 батьку позивача 03.05.2023 встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням (а.с.23).
Пенсійним посвідченням від 23.05.2023 серії НОМЕР_2 підтверджується, що батьку позивача призначена пенсія за віком ( 2 група, загальне захворювання) (а.с.22).
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив відповідачу заяву від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з наявністю батька з інвалідністю ІІ групи. До заяви долучені нотаріально завірені додатки (а.с. 11-15).
ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 06.06.2024 №1/1/940 повідомив позивача про відсутність в ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідних повноважень щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та про необхідність позивачу подати особисто на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву за формою відповідно до додатку №4 до Постанови КМУ від 16.05.2024 №560, до якої додати відповідні підтверджуючі документи (а.с.16).
Не погоджуючись з вказаною вище відмовою, позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами 1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з абз. 11 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII (редакція від 19.04.2024, чинна до 18.05.2024), передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.
У силу ч. 2 ст. 23 Закону № 3543-XII особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.
Відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, зокрема, пункт 11 ч.1, ч.2 ст. 23 викладено в такій редакції: "Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в пунктах 3-15 частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом."
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154).
Відповідно до п. п. 1, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, крім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Відповідно до п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Зазначене дає підстави для висновку, що, за наведених обставин, під час дії мобілізації вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу покладено саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Тобто військовозобов`язані, які мають правовий статус осіб, зазначених у статті 23 Закону № 3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації (мають відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) на підставі Закону, а тому підтвердження такого їх статусу не потребує прийняття додаткового рішення органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.
Як встановлено судом, 17.05.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здійснює постійний догляд за батьком з інвалідністю 2 групи, який потребує сторонньої допомоги. До заяви позивачем були долучені підтверджуючі документи.
Водночас, на заяву позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 06.06.2024 №1/1/940 повідомив, про відсутність повноважень для прийняття відповідного рішення, оскільки відповідно до п. 58 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Надаючи оцінку підставам, наведеним у листі відповідача від 06.06.2024 №1/1/940, суд враховує наступне.
Як зазначалось вище, 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, адже були внесені зміни до ст.23 Закону №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до п.п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).
Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
З наведеного судом встановлено, що з 18.05.2024 змінено порядок надання відстрочки та такий обов`язок покладено на вищенаведену комісію, яка приймає рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.
При цьому слід зазначити, що за загальними правилами застосування норм права в часі, відповідний нормативно-правовий акт врегульовує правовідносини із дати набрання ним чинності.
Так, згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" №794-VІІ від 27.02.2014 постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Зважаючи на відсутність приписів в постанові КМУ № 560 про її застосування із іншої дати, ніж дата набрання чинності, суд вважає, що положення зазначеної постанови станом на дату подання позивачем заяви від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову не підлягають застосуванню.
Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час розгляду заяви позивача від 17.05.2024 повинен був користуватися положеннями нормативно-правових актів до набрання чинності Постанови КМУ №560 від 16.05.2024.
Суд враховує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належало вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 18.05.2024, після отримання поштою від позивача заяви від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.
Разом з цим, суд зауважує, що індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
У свою чергу, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2024 № 1/1/940 є лише відповіддю на звернення щодо надання відстрочки та носить інформативний характер, однак не містить відмову у наданні відстрочки, тобто зазначена заява позивача відповідачем не розглянута по суті, а лише містить роз`яснення про порядок надання відстрочки від призову.
Суд зазначає, що вказана відповідь також не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії.
Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відтак, враховуючи встановлені судом обставини справи та досліджені докази, беручи до уваги, що відповідачем не прийнято жодного рішення за результатом поданої позивачем заяви про надання відстрочки від 17.05.2024, суд вважає за необхідне обрати належний захист порушеного права позивача та, із врахуванням ст. 9 КАС України, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення по суті за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації та зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абз. 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
У той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації є передчасними та фактично такими, що звернуті на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду поданої позивачем заяви.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Рішення за результатом розгляду заяви позивача від 17.05.2024 щодо надання відстрочки від призову прийнято взагалі не було. Таким чином, матеріалами справи не підтверджується факт відмови відповідача надати позивачу відстрочку від призову за його заявою від 17.05.2024.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, належить відмовити.

Стосовно вимоги позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст.382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень ст.382 КАС України.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України)

Отже, до стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 847,84 грн (70%), понесення яких підтверджується квитанцією, яка міститься серед матеріалів справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття рішення по суті за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) від 17.05.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 847,84 гривень (вісімсот сорок сім гривень вісімдесят чотири копійки).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

Суддя Гомельчук С.В.