Справа № 520/24519/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 р. Справа № 520/24519/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 05.04.24 року по справі № 520/24519/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у прийнятті/поверненні ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 16.08.2022 та вчинити відповідні дії щодо видачі паспорта громадянина України та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 року у справі № 520/24519/23 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у прийнятті/поверненні ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 12.08.2022 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині обраного судом способу відновлення порушеного права позивача та в частині відмови в задоволенні заявлених позовних вимог щодо видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України, оскільки вважає його таким, що ухвалено судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 року у справі № 520/24519/23 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 12.08.2022 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду у цій справі, вирішити питання про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Прийняти в скасованих частинах нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , а саме зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 12.08.2022 року, вчинити відповідні дії щодо видачі паспорта громадянина України та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що вона вже зверталася до суду з адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Харківській області, та судом першої інстанції не враховано, що рішення аналогічного змісту вже було ухвалене в ході судового розгляду справи № 520/7765/22. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 року у справі № 520/7765/22, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано ГУ ДМС України в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду, і зокрема про те, що позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації наразі не є можливим.

Відповідачем, при виконанні рішення суду та повторному розгляді звернення позивача від 12.08.2022 року, повторно прийнято рішення про відмову у прийнятті поданої ОСОБА_1 декларації з аналогічних першій відмові підстав (оцінка правомірності яким вже надана в ході судового розгляду справи № 520/7765/22), що і стало підставою для чергового звернення позивача до суду з цим позовом у вересні 2023 року (справа 520/24519/23). Відповідач, повторно відмовляючи у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, оформлену в листі від 06.06.2023 року № 6301.6.2-10269/63.3-23, вказаних законодавчих норм не дотримався. Висновків суду не врахував. Відмовив позивачу у прийнятті декларації з аналогічних мотивів без належної оцінки наведеним позивачем аргументів.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, даного не врахував. Оцінки таким протиправним діям відповідача не надав. Фактично суд першої інстанції при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 повторно встановив обставини справи, вже встановлені в судовому рішенні у справі № 520/7765/22 та дійшов ідентичного висновку про те, що позивач має право розраховувати на прийняття відповідачем поданої нею декларації про відмову від іноземного громадянства.

Разом з тим, позивач вважає таку поведінку відповідача неправомірною, та зазначає, що належним та ефективним способом захисту свого порушеного права буде саме зобов`язання ГУ ДМС України в Харківській області прийняти декларацію від 12.08.2022, а не повторно її розглянути з урахуванням висновків суду, яка вирішено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 року у справі № 520/24519/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем подана декларація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства. На сьогоднішній день громадяни росії надають до ГУ ДМС у Харківській області довідки про припинення громадянства російської федерації, які видані компетентними органами російської федерації. Відповідно до чинних нормативно-правових актів на сьогодні прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства не є можливим. Також відповідач вважає, що позивачем не надано доказів вчинення нею будь-яких дій з метою виконання власного зобов`язання з 14.02.2022 по 18.09.2023, щодо звернення до компетентних органів російської федерації на території росії або за її межами з заявою для отримання довідки про припинення громадянства росії.

Таким чином з урахуванням того, що російська федерація є визнаною країною-агресором, ГУ ДМС у Харківській області, дотримуючись норм законодавства України, виходячи з питань державних інтересів та національної безпеки, відмовило ОСОБА_1 у прийняті декларації про відмову від іноземного громадянства російської федерації. Оскаржувані позивачем дії суб`єкта владних повноважень повинні оцінюватися на відповідність дотримання принципу законності, а тому, відмова у прийнятті декларації ОСОБА_1 є правомірною та обґрунтованою, такою що відповідає вимогам законодавства.

Щодо позовної вимоги позивачки про вчинення відповідних дій щодо видачі паспорта громадянина України та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України відповідач зазначає, що вказана позовна вимога вже була предметом розгляду у справі 520/7765/23, в задоволенні якої Харківським окружним адміністративним судом було відмовлено та залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 року у справі 520/7765/23. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржувані позивачем дії суб`єкта владних повноважень повинні оцінюватися на відповідність дотримання принципу законності.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, проживає в Україні 21 рік та має чоловіка українця та сина.

01 липня 2020 року рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_1 набула громадянство України за територіальним походженням та отримала довідку №12861 від 21.07.2020 року про реєстрацію громадянином України.

На підставі вказаної довідки 27.05.2021 року ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 01.07.2022, яке нею отримано 21.09.2021.

Позивач 12.08.2022 звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області з декларацією про відмову від іноземного громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 05.09.2022 року повернуто позивачу декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з її невідповідністю вимогам чинного законодавства.

Не погодившись з відмовою відповідача у прийнятті та повернення декларації про відмову від громадянства рф, позивач звернулась до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.20222 по справі №520/7765/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Другого адміністративного суду від 26.04.2023 по справі №520/7765/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення ХОАС від 07.12.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття/повернення ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.

На виконання зазначеної постанови від 26.04.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянуто заяву позивача про подання декларації про відмову від іноземного громадянства від 12.08.2022.

Листом від 06.06.2023 №6301.6.2-10269/63.3-23 відповідачем повторно відмовлено у прийнятті декларації у зв`язку з тим, що позивачем подана декларація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства. У листі відповідачем зазначено, що згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ російської федерації, яка надається громадянам росії, оформлення виходу з громадянства росії можливо в будь-якому дипломатичному представництві та консульстві рф.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що належним способом відновлення порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, у даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути декларацію позивача від 12.08.2022 про відмову від громадянства рф, з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про видачу позивачу паспорта громадянина України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України», встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно приписів частини 5 статті 8 Закону України «Про громадянство України», іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»).

У відповідності до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Умови та порядок прийняття до громадянства України встановлені статтею 9 Закону України «Про громадянство України».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про громадянство України», передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , згідно з рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 01.07.2020 набула громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України".

Головним управлінням ДМС України в Харківській області 21.07.2020 оформлено довідку №12861 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України, а саме тимчасового посвідчення громадянина України.

Позивачем до ГУ ДМС України в Харківській області подавалось зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України, припинити громадянство (підданство) рф і подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

Позивач зазначає, що у зв`язку з незалежними від неї обставинами (перебої у роботі органу ДМС у зв`язку з пандемією COVID-19) тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 01.07.2022 оформлено органом 27.05.2021 та фактично нею отримано 21.09.2021. Зазначає, що вказаний документ відповідно до Положення про порядок розгляду питань громадянства рф, затвердженого Указом президента рф №1325 від 14.11.2002 є необхідним документом для виходу з громадянства рф.

Судом встановлено, що для позивача строк на виконання ст. 8 Закону №2235-III, з незалежних від неї причин, скоротився більше ніж на рік, оскільки закінчити процедуру виходу з громадянства рф та надати відповідне підтвердження до ДМС України вона повинна була здійснити до 01.07.2022, тоді як тимчасове посвідчення громадянина України отримала лише 21.09.2021.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що у позивача до 01.07.2022 залишався час для приведення всіх необхідних документів у відповідність до ст. 8 Закону №2235-III.

Позивачем надано до суду лист посольства рф в Румунії від 12.12.2022, в якому зазначено, що подання заяви для припинення громадянства рф потрібно надати дозвіл на проживання в даній державі. У матеріалах наявна довідка з посольства рф від 12.12.2022, в якій зазначено, що подання заяви для припинення громадянства рф потрібно надати дозвіл на проживання в даній державі.

Також в матеріалах справи наявний лист Міністерства іноземних справ російської федерації від 14.12.2022 № 14.12.2022, в якому зазначено, що для припинення громадянства рф потрібно звернутися до закордонної установи в країні постійного проживання (в Україні) після відновлення діяльності або в російську закордонну установу в третій країні за наявності документа, що підтверджує дозвіл уповноваженого органу іноземної держави на проживання в цій країні.

Колегія суддів наголошує на тому, що незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства, за визначенням наведеним в частині 1 статті 1 Закону України «Про громадянство України», є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Відтак, як правильно виснував суд першої інстанції, незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави є три самостійні обставини: 1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено; 2) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) нездійснення такої процедури.

Позивач в декларації про відмову від іноземного громадянства в якості підстави відмови від іноземного громадянства та подачі декларації посилався на існування незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації, оскільки процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російською федерацією не здійснюється.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України 24.02.2022, були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, та, відповідно, посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.

Таким чином, визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. У законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, консульські установи держави-агресора в Україні не працюють, однак з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої держави з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивач мала право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від неї причин.

У даному випадку, надання позивачем доказів призупинення на невизначений час роботи консульських установ російської федерації в Україні, такі докази можуть цілком підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації.

Натомість, у даному випадку, відповідачем так і не було надано жодної оцінки наведеній позивачем в декларації обставині, а саме щодо нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації. З огляду на викладене, відповідно до приписів пункту 2 частини 2 статті 9 Закону № 2235-III, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, подана позивачем, є необґрунтованою та протиправною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, у контексті доводів апеляційної скарги позивача, щодо обрання способу захисту прав позивача, колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем подана позивачем декларація по суті не була розглянута, а повернута позивачу без належної оцінки, при цьому, прийняття рішення про прийняття заяви про відмову від іноземного громадянства, є у повній мірі дискреційними повноваженнями відповідача, який, у силу резолютивної частини рішення суду в даній справі, має прийняти рішення по суті з урахуванням висновків суду, з огляду на що, доводи позивача в скарзі в цій частині не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду. Суд першої інстанції мав підстави для задоволення позову, саме шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 12.08.2022 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової позиції, викладеної судом та прийняттям відповідного рішення.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання видати паспорт громадянина України, та викладених доводів позивача в апеляційній скарзі, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов у цій частині не підлягає задоволенню з огляду на передчасність таких вимог, оскільки, паспорт громадянина України, серед іншого, видається лише після припинення особами іноземного громадянства або в разі подання, прийняття та розгляду відповідним територіальним органом ДМС України декларацій про відмову від іноземного громадянства. При цьому, колегія суддів зазначає, що захист в адміністративному судочинстві здійснюється лише щодо порушених прав, а не вимог на майбутнє, при цьому, одного бажання особи остаточно вирішити всі спірні правовідносини з відповідачем суб`єктом владних повноважень щодо набуття громадянства, не є підставою для зміни висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у прийнятті/поверненні ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації та зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 12.08.2022 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 року у справі № 520/24519/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 по справі № 520/24519/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко