Справа № 320/8180/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року № 320/8180/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Київської обласної прокуратури, за участю третьої особи Офісу - Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення середього заробітку,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (далі відповідач 1), Київської обласної прокуратури (далі відповідач 2), за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора (далі третя особа), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 16.11.2022 за №2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о.керівника Київської обласної прокуратури за №303к від 19.12.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді, рівнозначній посаді, яку він займав станом на 19.12.2022;

- зобов`язати Київську обласну прокуратуру нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив останній етап атестації - співбесіду з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора. За результатами її проведення прийнято спірне рішення від 16.11.2022 за №2 про неуспішне проходження атестації. Вважає це рішення необґрунтованим та протиправним, оскільки висновки кадрової комісії про неправильне виконання практичного завдання позивачем не відповідає дійсності та питання оцінки правильності наданих відповідей в ході співбесіди не ставилось. Також, позивач вважає висновки кадрової комісії щодо невідповідності витрат і майна прокурора та членів його сім`ї задекларованим доходам безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях. Крім того, позивач вважає, що висновки кадрової комісії стосовно службового розслідування відносно нього є безпідставними та не можуть братись до уваги, оскільки стосуються службового розслідування, яке проведено у 2021 році, в період, коли позивач не працював в органах прокуратури, без відома і участі прокурора.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; запропоновано відповідача подати відзив на позовну заяву та витребувано докази.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник Київської обласної прокуратури заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві, та просив відмовити у його задоволенні повністю.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача 2 зазначено, що саме кадрові комісії за приписами Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ, Порядку № 221 надають оцінку матеріалам атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Крім того, саме до повноважень кадрових комісій входить дослідження, обговорення результатів атестації прокурора та прийняття рішень про успішне чи неуспішне її проходження, що, в свою чергу, є дискреційними повноваженнями кадрових комісій.

Також, відповідач 2 зазначив, що процедура перевірки доброчесності прокурорів кадровими комісіями у межах атестації та перевірка їх декларацій НАЗК в рамках повної перевірки є різними процесами, які прямо визначені різними законами, мають різний предмет та мету, різні інструменти її досягнення та різні результати.

Оскільки позивачем не обґрунтовано надано відповіді на практичне завдання, не надано документів, які підтверджували б походження коштів на придбання майна, а також оскільки комісією встановлено ознаки порушення позивачем вимог кримінального процесуального законодавства та вимог Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, відповідач вважає, що рішення від 16.11.2022 за №2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

За таких обставин, враховуючи відсутність рішення кадрової комісії про успішне проходження ОСОБА_1 атестації, в силу вимог п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, відповідач 2 вважає, що відсутні підстави для поновлення позивача на посаді прокурора.

Представником Офісу Генерального прокурора подано письмові пояснення, в яких зазначив, що позов є безпідставним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області ОСОБА_1 подано заяву про намір пройти атестацію.

На засіданні десятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур 08.07.2020 прийнято рішення №11 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

Наказом прокурора Київської області від 12.08.2020 №438к, на підставі рішення десятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 08.07.2020 №11, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області та органів прокуратури з 17.08.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 640/18156/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними і скасовано рішення десятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 08.07.2020 № 11 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації та наказ прокурора Київської області від 12.08.2020 № 438к; поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури па посаді прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальною управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область з 17.08.2020.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 640/18156/20 скасовано Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2021 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення десятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 08.07.2020 року № 11 про неуспішне проходження прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за підсумками проведення співбесіди;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області від 12.08.2020 року №438к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області з 17.08.2020 року;

- поновлено ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на рівнозначній посаді з 18.08.2020 року;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 126 866,10 грн.

На виконання рішення суду у справі № 640/18156/20, наказом в.о. керівника Київської обласної прокуратури від 05.09.2022 №219к поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області.

Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур ОСОБА_1 включено до графіку проходження співбесіді (третій етап атестації).

За результатами співбесіди членами шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур відповідно до пунктів 13, 17 розділу II Закону № 113-ІХ, пункту 16 розділу IV Порядку № 221, прийнято рішення від 16.11.2022 № 2 про неуспішне проходження прокурором атестації.

Наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури від 19.12.2022 №303к, керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»).

Підстава видачі наказу: рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 2 від 16.11.2022.

Вважаючи рішення кадрової комісії та наказ про звільнення з посади протиправними, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із пунктом 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6, 8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 7 Порядку №221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку № 221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

В силу приписів підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

З матеріалів справи встановлено, що позивач успішно пройшов перші два етапи атестації та був допущений до наступного етапу - співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно протоколу засідання Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №72 від 16.11.2022, членами комісії досліджено та обговорено матеріали атестації прокурора ОСОБА_1 , результати виконання практичного завдання, а також отримано від нього пояснення по суті заданих членами комісії питань щодо дотримання ним правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійного компетентності прокурора, за наслідками чого прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 («за» - 1 голос, «проти» - 4 голосів, «не голосував» - 1 голос).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні кадрової комісії, підставами для висновку про неуспішне проходження позивачем атестації були висновки комісії про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності.

Так, за умовами завдання №7 позивачу необхідно було надати відповіді на питання:

«Чи мав повноваження прокурор укладати угоду про визнання винуватості за описаних обставин?»

«Чи має право прокурор у цій ситуації оскаржити вирок суду, яким було затверджено угоду про визнання винуватості?»

«Яке рішення має прийняти суд за результатами надходження апеляційної скарги прокурора?».

Всі ці запитання стосувались конкретної ситуації, яка була викладена у завданні №7.

На перше запитання ОСОБА_1 надав наступну відповідь: «Така угода може бути укладена на підставі cт. 469 КПК України ч. 4, п. 3, ч. 8».

Водночас, відповідно до умов задачі, прокурор мав право укладати угоду оскільки умови встановлення місця знаходження інших учасників злочину, як підстави для укладення угоди, КПК України не містить. Відповідні повноваження прокурора закріплені у ч. 2 cт. 469 КПК України.

На друге запитання ОСОБА_1 надав наступну відповідь: «Прокурор має право оскаржити вирок, винесений на підставі угоди, на підставі ст. ст. 475, 394».

Водночас, за умовами задачі прокурор не мав права оскаржити вирок, оскільки відсутні виключні підстави для оскарження, передбачені п. 2 ч. 4 cт. 394 КПК України. Відсутність пояснення та обґрунтування відповіді позивача позбавляло Комісію можливості оцінити її як правильну.

На третє запитання ОСОБА_1 надав наступну відповідь: «Суд за результатами надходження апеляційної скарги прокурора зобов`язаний її розглянути».

Водночас, за умовами задачі, прокурор не мав підстав, визначених п. 2 ч. 4 cт. 394 КПК України, для оскарження вироку на підставі угоди. Відповідно до ч. 4 cт. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями cт.394 цього Кодексу. На підставі викладеного, Комісія дійшла висновку, що позивач дав неправильну відповідь.

Таким чином, з аналізу наявної в матеріалах справи копії письмової відповіді позивача вбачається, що ОСОБА_1 на кожне питання обмежувався одним реченням, без розгорнутої аргументації та без належного мотивування. Крім того, позивачем практично не надано правильних відповідей на поставлені запитання, у зв`язку з чим у кадрової комісії виник обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 критерію професійної компетентності.

Крім того, за змістом п. 4 оскаржуваного рішення шістнадцятої кадрової комісії стосовно відповідності витрат і майна прокурора та членів його сім`ї зазначено, що під час дослідження інформації та відомостей щодо ОСОБА_1 (матеріалів атестації), у членів кадрової комісії виникли питання щодо відповідності витрат і майна прокурора та членів його сім і, а також близьких осіб задекларованим доходам.

Зокрема, відповідно до майнових декларацій та матеріалів атестації, з 03.03.2016 він користувався автомобілем Audi А5 2013 року випуску, який належав його батьку, ОСОБА_2 . З 22.05.2018 ОСОБА_1 користується автомобілем Audi А6 2014 року випуску, що теж належить його батьку. Крім того, 24.09.2019 батько позивача ОСОБА_2 набув у власність за договором купівлі-продажу квартиру у АДРЕСА_1 ) площею 48.6 кв.м.

У поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль, яким він користується, батько придбав за 21 чи 23 тис. дол. США, квартиру по АДРЕСА_1 придбано орієнтовно за 60 тис. дол. США.

Щодо походження у батька коштів на придбання вказаного майна ОСОБА_1 надавав неконкретні або взаємо виключні відповіді (вигодовування худоби, постачання води, підприємницька діяльність тощо).

Хоча ОСОБА_1 надав Комісії документи, що підтверджують факт реєстрації батька приватним підприємцем, будь-яку інформацію щодо доходів батька від такої діяльності він не підтвердив, бажання чи наміри спробувати зібрати відповідну інформацію заперечив та у підсумку заявив, що підтвердження доходів відсутнє, оскільки батько ухилявся від сплати податків.

Поряд з цим, листом РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 18.01.2024 №31/10-357 підтверджено перебування у власності ОСОБА_1 автомобіл Audi А5 2013 року випуску, а з 19.05.2018 - автомобіля Audi А6 2014 року випуску. Вартість зазначеного транспортного засобу (Audi А6) згідно ВМД від 26.03.2018 №010671 становить 270 806 грн.

Також, судом встановлено з відповіді Головного управління ДПС у м. Києві від 24.01.2024 №2593/5/26-15-12-06-09-СІ, що згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу ФОП ОСОБА_3 була зареєстрована в період з 17.05.2013 по 29.12.2016, перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник третьої групи за ставкою оподаткування 5%, а ОСОБА_2 зареєстрований як ФОП 01.08.1996, припинено 03.12.2015, здійснював свою діяльність на загальній системі оподаткування. Крім того, Головним управлінням ДПС у м. Києві не надано інформацію щодо розміру доходів вказаних платників з огляду на сплив строків зберігання декларацій про доходи, розрахунків сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, звітів ФОП, який становить 5 років.

ОСОБА_1 не надано жодних документів, які підтверджують походження коштів на придбання зазначеного вище майна.

Таким чином, у зв`язку з викладеним, на переконання суду, у кадрової комісії був обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_4 критеріям професійної етики та доброчесності прокурора.

Крім того, зі змісту пункту 4.2 оскаржуваного рішення, кадрова комісія зазначила, що при вивченні матеріалів атестації прокурора ОСОБА_4 щодо дотримання ним правил професійної етики та доброчесності, встановлено, що органами прокуратури проведено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій прокурорів у кримінальному провадженні № 0000782 за обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. В межах вказаного службового розслідування в діях ОСОБА_1 виявлено порушення норм КПК України, Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Закону України «Про прокуратуру».

Позивач, в свою чергу, зазначив, що висновок вказаного службового розслідування не повинен братись до уваги кадровою комісією, оскільки службове розслідування проводилось тоді, коли позивач був звільнений з органів прокуратури. Позивач посилається на те, що дане службове розслідування не могло бути проведено для перевірки дій прокурора, який на час її проведення не працював в органах прокуратури. Крім того, позивач стверджує, що жодних дій саме прокурора ОСОБА_1 , які б не відповідали вимогам КПК України, в ході проведення службового розслідування не встановлено.

Разом з тим, дослідивши копію висновку про результати службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій прокурорів у кримінальному провадженні № 0000782, що можуть свідчити про вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у їх об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, затвердженого керівником Київської обласної прокуратури 22.12.2021, встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування Комісією зроблено висновок про те, що дії прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області ОСОБА_1 вчинені із порушенням вимог кримінального процесуального закону та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у виді постановлення ухвали Шевченківським районним судом м. Києва про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Зокрема, комісією встановлено, що прокурором ОСОБА_1 , направляючи обвинувальний акт до суду, допущено порушення вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК України, в також приписів статті 219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування. Відповідно, направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування, спричинило закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п. 3 зазначеного Висновку визнано, що в діях прокурора ОСОБА_1 вбачаються порушення норм КПК України, Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Закону України «Про прокуратуру». Водночас, враховано, що наказом керівника Київської обласної прокуратури від 12.08.2020 №438к ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури, а тому ініціювання питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не вбачається за можливе.

Зазначене спростовує доводи позивача про те, що жодних його дій як прокурора в межах вказаного службового розслідування, які б не відповідали вимогам КПК України, в ході проведення службового розслідування не встановлено.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження дій чи рішень комісії Київської обласної прокуратури з проведення службового розслідування та формування таких висновків.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у Комісії був обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до статті 3 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури від 27 квітня 2017 року, правову основу регулювання відносин у сфері професійної етики поведінки прокурорів становлять Конституція України, Закони України "Про прокуратуру", "Про захист суспільної моралі", "Про запобігання корупції", "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" та інше законодавство, що стосується діяльності органів прокуратури, накази Генерального прокурора тощо, тому знання вимог антикорупційного законодавства, з питань етичної поведінки запобігання та врегулювання конфліктів інтересів, інших встановлених Законом України "Про запобігання корупції" вимог, обмежень та заборон має свідчити про достатню професійну компетентність відповідного прокурора.

Прокурор зобов`язаний додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури (стаття 19 Закону України «Про прокуратуру»).

Стаття 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурору слід уникати особистих звязків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 16.11.2022 за №2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованим, розсудливим та неупередженим, відповідачем надано докази, які мали вирішальне значення для прийняття вказаного рішення та підтверджують достовірність даних, які були взяті кадровою комісією до уваги, а зміст оскаржуваного рішення фактично є констатацією обґрунтованого сумніву кадрової комісії в професійній компетентності та доброчесності прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте у межах, у спосіб та в порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на наведене, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваного рішення, підстави для їх задоволення також відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП) до шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ), Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2, ), за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора (01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ), про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.