Справа № 640/24309/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Чаку Є.В.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

пр-к позивача Пелех О.І.

пр-к відповідача Срібна А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 31.05.2021 № 267 в частині накладення на ОСОБА_3 , інспектора ізолятора тимчасового тримання № 6, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та від 25.06.2021 № 165 о/с в частині про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_3 , старшого лейтенанта поліції, на посаді інспектора ізолятору тимчасового тримання № 6 з 26.06.2021;

- зобов`язати відповідачів виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ним не було допущено дисциплінарного проступку; службове розслідування проведено формально без будь-якого аналізу обставин, причин та умов, які призвели до надзвичайної події. Позивач вважає, що відповідачем не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між його діями/бездіяльністю та наслідками у вигляді втечі підсудного з-під варти. Також, зазначено про те, що наявність кадрової нестачі була відома керівництву. Крім того, на момент подачі даного позову, досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000135 від 28.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України триває. Отже, на думку позивача, за відсутності вироку, матеріали кримінальної справи № 0000135 та факти, встановлені під час її розслідування, не можуть бути покладені в основу службового розслідування та висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки це суперечитиме презумпції невинуватості особи, у той же час, в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності немає посилання на конкретизуючи норми законів та інших правових актів, які позивач порушив при виконанні своїх обов`язків, натомість, є посилання на загальні приписи, що виключає персоналізований підхід до конкретного випадку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року та на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року до розгляду в судовому засіданні на 29 травня 2024 року.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року оголошено перерву у розгляді даної справи до 19 червня 2024 року, зобов`язано відповідача подати до суду Інструкцію з конвоювання, матеріали службового розслідування та інформацію щодо проходження позивачем щорічної перевірки.

10 червня 2024 року відповідачем подано на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення по справі №640/24309/21.

19 червня 2024 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 03 липня 2024 року.

20 червня 2024 року повісткою-повідомленням Шостого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні 03 липня 2024 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2024 року клопотання представника ОСОБА_3 - Пелех О.І. про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

Витребувано у Головного управління Національної поліції в Київській області витяги з облікової документації в системі службової підготовки щодо ОСОБА_3 , зокрема з:

- журналу обліку відвідування та успішності поліцейських зі службової підготовки за 2020-2021 роки;

- журналу обліку результатів складання заліків зі службової підготовки перед призначенням поліцейських на вищі посади та з вогневої підготовки перед закріпленням за поліцейськими вогнепальної зброї за 2020-2021 роки;

- журналу реєстрації інструктажів із питань службової підготовки поліцейських за 2020-2021 роки;

- картки обліку професійного навчання ОСОБА_3 за 2020-2021 рік;

Крім того, витребувано у Головного управління Національної поліції в Київській області інформацію про направлення ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 для проходження підсумкової перевірки.

Також, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2024 року клопотання Головного управління Національної поліції в Київській області про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Витребувано у Міністерства внутрішніх справ України належним чином завірену копію Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затверджену наказом МВС України №60 дск-05. Встановлено строк для подання витребуваних доказів до 28 червня 2024 року.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2024 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області надіслано на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду додаткові докази по справі.

Разом з тим, у судовому засіданні протокольною ухвалою суду від 03 липня 2023 року було продовжено строк Міністерству внутрішніх справ України для надання витребуваних доказів до 10 серпня 2024 року та оголошено перерву до 21 серпня 2024 року 10:20 годин.

25 липня 2024 року на виконання вимог протокольної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року Міністерством внутрішніх справ України надіслано на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду докази по справі, а саме, копію наказу МВС від 20.01.2005 №60ДСК «Про затвердження Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України та Інструкції з конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України» на 194 арк. в 1 прим., для службового користування.

Зважаючи на перебування суддів колегії Беспалова О.О. та Чаку Є.В. у відпустці, 21 серпня 2024 року адміністративну справу № 640/24309/21 знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 04 вересня 2024 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , старший лейтенант поліції, обіймав посаду інспектора ізолятору тимчасового тримання (далі - ITT) № 6 Головного управління Національної поліції в Київській області та був залучений як конвоїр до конвоювання у ВП № 2 Бучанського РУП затриманих та взятих під варту.

28.05.2021 до складу зміни конвою входили: поліцейський відділення №2 взводу № 4 конвойної служби ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_4 ; поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 та позивач, який згідно наказу ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 28.05.2021 № 207 «Про забезпечення охорони, під час конвоювання затриманих осіб, які тримаються під вартою, із СІЗО м. Києва до Ірпінського міського суду та у зворотному напрямку» був призначений старшим конвою.

Приблизно о 12:45 год позивач разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули до Київського слідчого ізолятора за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, де згідно процедури отримали двох підсудних: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , для конвоювання відповідно до вимоги Ірпінського міського суду Київської області.

Цього ж дня біля 14:15 конвойний автомобіль прибув до Ірпінського міського суду Київської області за адресою: м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7.

Близько 14:25 підсудний ОСОБА_6 здійснив втечу з під варти.

За фактом втечі підсудного було проведено службове розслідування, на підставі висновків якого наказом Головного Управління Національної поліції в Київській області №267 від 31.05.2021 (в частині п. 2) позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та № 165 о/с від 25.06.2021р. звільнено зі служби.

Вважаючи накази Головного Управління Національної поліції в Київській області №267 від 31.05.2021 в частині п. 2 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та № 165 о/с від 25.06.2021р. про його звільнення необґрунтованими та незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 6 Закону №580-VIII передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 7 Закону №580-VIII під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Наразі, ст. 8 Закону №580-VIII передбачає, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який відповідно до преамбули визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у дотриманні поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Так, пунктами 2,3,4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський зобов`язаний знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Отже, зміст положень №580-VIII та Дисциплінарного статуту, свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

За порушення службової дисципліни відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами 1 та 15 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За приписами частин 7, 9 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Крім того, пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

За приписами пункту 1 Розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2021 до Головного управління НП в Київській області з ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла інформація про втечу з-під варти заарештованого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про отримання тілесних ушкоджень поліцейським відділення № 2 взводу № 4 конвойної служби ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 .

Наказом ГУ НП в Київській області №826 від 28.05.2021р. за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області призначено службове розслідування.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що на виконання пункту 1.20 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 та на виконання заявки Ірпінського міського суду, начальником відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції Малоголовим О.В. було видано наказ від 28.05.2021 № 207 «Про забезпечення охорони, під час конвоювання затриманих осіб, які тримаються під вартою, із СІЗО м. Києва до Ірпінського міського суду та у зворотному напрямку», яким визначено склад конвойного наряду, а саме: старший конвоїр інспектор ізолятору тимчасового тримання № 6 ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , конвоїри - ОСОБА_4 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Бучанського РУГІ ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_5 , який одночасно з цим є водієм службового автомобіля марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).

28.05.2021 о 09.00, відповідно до Книги служби конвойних нарядів, тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника з превентивної діяльності ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, капітаном поліції ОСОБА_10 було проведено цільовий інструктаж працівникам поліції, які були задіяні на конвоювання обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого с. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 та обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_8 до приміщення Ірпінського міського суду Київської області з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та у зворотному напрямку на службовому автомобілі марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).

Відповідно до розділу II вказаної книги (Рішення начальника органу (конвойного підрозділу) внутрішніх справ щодо використання сил та засобів для конвоювання затриманих і взятих під варту осіб), капітан поліції ОСОБА_10 власноручно наніс рукописний текст: «Конвой дозволяю».

Відповідно до розділу V вказаної книги (Перевірка служби і вказівки начальника (число та час, перелік перевірених нарядів, виявлені недоліки, вжиті заходи, підсумки, посада, звання, прізвище та ініціали, підпис особи, яка перевіряла службу) капітан поліції ОСОБА_10 власноручно наніс рукописний текст: «Конвой дозволяю», «Звертаю увагу на дотримання заходів особистої безпеки».

Опитаний в ході службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив, що 28.05.2021 близько 14.15, ним спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_5 та старшим сержантом поліції ОСОБА_4 до Ірпінського міського суду було доставлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Перебуваючи біля суду, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 зателефонував секретар судового засідання судді Кафтанова В.В. та повідомив що необхідно заводити до зали судових засідань № 1 ОСОБА_7 .

У свою чергу, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 застосувавши стосовно вказаного підсудного спеціальний засіб кайданки направився до приміщення суду, де очікував суддю.

Під час очікування йому зателефонував старший сержант поліції ОСОБА_4 та повідомив, що відбулася втеча з під варти ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_3 зателефонував старшому сержанту поліції ОСОБА_5 , який знаходився біля службового автомобіля та сказав підмінити його у залі судового засідання.

Надалі, ОСОБА_3 вибіг на вулицю та зателефонував ОСОБА_4 , який пояснив, що сталося, після цього, ОСОБА_3 доповів про обставини події капітану ОСОБА_10 та розпочав пошук ОСОБА_8 .

Службовим розслідуванням встановлено, що втеча ОСОБА_8 стала можливою через те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допустили порушейня пп. 3.15.2 п. 3.15, п. 3.16, 3.17 розділу III Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 6І дск-05, оскільки не забезпечили належне конвоювання підсудних до-приміщення Ірпінського міського суду Київської області та належну охорону останніх.

За висновками службового розслідування, зокрема старший лейтенант поліції ОСОБА_3 допустив порушення службової дисципліни, ст. 3, ч. 1 ст. 8, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України про «Національну поліцію»; пунктів 1, 2, 5, 6, 13 ст. 1 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України; пункту 1 розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179; пункту 1.23 розділу 1, пункту 2.8 розділу 2, підпункту 3.15.2 п. 3.15., пунктів 3.16, 3.17, 3.18 розділу 3 Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом № 60 дск-05; пункту 6 наказу ГУНП в Київській області від 12.02. 2021 № 209, що виразилися в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, несенні служби у конвойному наряді без вогнепальної зброї, невжитті жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, не інформуванні негайно про це безпосереднього керівника, не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформуванні його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, нездійсненні належного оперативного керівництва нарядом з охорони підсудних, незабезпеченні належного конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду Київської області, незабезпеченні належної охорони останніх, що призвело до втечі підсудного з-під варти, вчиненні діяння, яке призвело до зменшення довіри населення до органів поліції в цілому, оскільки розуміючи те, що не зможе бути задіяним до конвоювання підсудних осіб, не вжив жодних заходів щодо негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського.

Також зазначено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_3 допустив порушення пункту 1.26 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05, оскільки він, як старший конвоїр несе відповідальність за точне і своєчасне виконання поставленого завдання, додержання законності підлеглими.

Заперечуючи проти висновків службового розслідування позивач, як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи судом апеляційної інстанції зазначав, що він взагалі не повинен був бути на службі 28.05.2021, оскільки 27.05.2021 близько 12.00 йому зателефонував начальник ВОД ITT № 6 підполковник поліції Дубець А.Д. та дав вказівку 28.05.2021 прибути за адресою: АДРЕСА_1 для проходження чергової перевірки, що проходить кожні два тижні. Увечері того ж дня, позивач зателефонував ТВО начальнику превентивної діяльності та попередив про свою відсутність 28.05.2021.

28.05.2021 о 9-30 год позивач приїхав за адресою: АДРЕСА_1 пройшов перевірку та одразу передзвонив на роботу. На прохання безпосереднього керівництва, через нестачу особового складу, погодився допомогти з конвоюванням підсудних до Ірпінського міського суду. В той час зміна конвою їхала на службовому транспортному засобі марки FORD TRANSIT 1364 по проспекту Перемоги у м. Києві.Він передзвонив поліцейському конвойної служби ОСОБА_4 та поїхав до місця зустрічі зі своєю зміною неподалік від розв`язки у м. Києві на перехресті Великої кільцевої та Житомирської траси ближче до станції метро Житомирська.

Позивач пояснює, що близько 14:00 з вищевказаними особами прибули до ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за адресою м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7а, де він отримав зброю, а біля 14:15 всі прибули до Ірпінського міського суду Київської області за адресою: м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7.

Позивач вказує на те, що він разом з підсудним ОСОБА_12 попрямував до судової зали № 1 (суддя Кафтанов В.В.) де і знаходився під час оголошення суддею вироку. Біля службового автомобіля залишились ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а в автомобілі перебував гр. ОСОБА_6 .

Близько 14:25 йому зателефонував ОСОБА_4 та повідомив що підсудний ОСОБА_6 здійснив втечу з-під варти.

Позивач вказує на те, що він зателефонував ОСОБА_5 , щоб він замінив його в судовій залі № 1 в приміщенні суду. Коли він прийшов, позивач одразу зателефонував ОСОБА_4 , щоб дізнатися де він знаходиться, на що ОСОБА_4 повідомив, що перебуває поблизу суду біля дороги по вул. Мінеральна.

Зі слів ОСОБА_4 позивачу стало відомо, що ОСОБА_13 при виході з туалету наніс удар кулаком ОСОБА_4 в область грудної клітини, після чого кинув (розпилив) ОСОБА_4 якусь рідину в обличчя. ОСОБА_4 схопив зловмисника руками та з метою затримання кинув ОСОБА_14 на землю, але останній чинив опір і, в подальшому, вирвався та наніс ОСОБА_4 удар ногою в область тулуба та почав втікати.

Позивач зазначає про те, що він відразу ж зателефонував виконуючому обов`язки начальника превентивної служби ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 та повідомив про дану подію, після чого з ОСОБА_4 розпочали пошук підсудного ОСОБА_14 , який здійснив втечу з-під варти.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку всім фактичним обставинам справи, зокрема тому факту, що причиною втечі підсудного стала не забезпеченість конвою необхідною кількістю осіб особового складу, про що керівництво конвойної служби ГУНП в Київській області знало, але будь яких заходів щодо цього не вживало. В умовах, що склалися він із свого боку дотримувався діючих норм та правил наскільки це було можливо в умовах, що були створені вищим керівництвом. Крім того , вказував, що не був обізнаний про те, що він був старшим конвою, оскільки в той день не був присутній на інструктажі та наказ про його призначення старшим конвою під підпис йому не доводився.

Доводи апелянта колегія суддів вважає неспроможними та звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів пункту 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до пп.1.1 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом №60 ДСК від 20.01.2005р. (дослідженої в судовому засіданні судом апеляційної інстанції), - конвоювання затриманих за підозрою у вчиненні злочину, заарештованих, підсудних, засуджених осіб полягає в їх своєчасному доставленні(супроводі) до місця призначення та надійній охороні.

Відповідно до пп.1.23 Інструкції увесь склад конвою повинен бути в установленій формі одягу, мати справну і приведену в бойову готовність зброю; начальник конвою(старший конвоїр)озброюється пістолетом. Вид зброї конвоїрів, залежно від умов і порядку конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, визначає начальник органу внутрішніх справ(командир підрозділу), який призначив конвой.

Відповідно до пп.2.8, 2.9 вказаної Інструкції, у разі конвоювання затриманих і взятих під варту осіб у спеціальних і легкових автомобілях увесь склад конвою озброюється пістолетами, а при посиленому варіанті несення служби начальник конвою(старший конвоїр) озброюється пістолетом, а конвоїри - автоматами.

Склад звичайного конвойного наряду для охорони затриманих і взятих під варту осіб під час перевезення спеціальними автомобілями призначається з розрахунку: на спеціальних автомобілях, розрахованих на перевезення не більше 4-х конвойованих, - 3 працівники.

Відповідно до пп.3.15.2 Інструкції для висадки підсудних, засуджених безпосередньо біля тильних дверей суду обладнується спеціальний огороджений майданчик для заїзду автомобіля й висадки конвойованих, а в разі його відсутності спеціальний автомобіль подається впритул до дверей приміщення суду. Підсудні під охороною старшого конвоїра і конвоїрів по одному направляються до передбачених місць тримання.

Згідно з приписами пп. 3.18 Інструкції начальник конвою(старший конвоїр) здійснює оперативне керівництво нарядом з охорони і несе відповідальність за виконання конвойним нарядом установленого порядку охорони підсудних. Він зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасне конвоювання підсудних до залу судового засідання, розставляти пости для їх охорони, особисто організовувати переведення конвойованих у приміщеннях органу судової влади(пп.3.18.2); доповідати начальнику органу, який призначив конвой, про всі істотні зміни умов охорони підсудних, перенесення судового засідання(на інший час, в інше місце), про закінчення його або про необхідність посилення конвою (пп.3.18.3)

З матеріалів службового розслідування та пояснень позивача наданих суду, не вбачається, що останнім, як старшим конвоїром було дотримано зазначених вище приписів Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України.

Заперечення позивача, що він не був старшим конвоїром, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються фактичним обставинами в справі та поясненнями позивача, зокрема, щодо вчинення ним з власної ініціативи таких дій: отримання табельної зброї; визначення послідовності доставлення підсудних до приміщень суду; самостійного супроводження до залу суду підсудного ОСОБА_12 ; надання розпорядження старшому сержанту поліції водієві спеціального автомобіля ОСОБА_5 , щоб він замінив його в судовій залі № 1 в приміщенні суду, після отримання інформацію про втечу Мамедсоя.

При цьому, відповідно до норм п. 1.31 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05, водієві спеціального автомобіля забороняється залишати закріплений за ним автомобіль без нагляду, передавати керування ним іншій особі без наказу начальника конвою (старшого конвоїра).

Доказів на спростування зазначених обставин позивачем не надано.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський повинен утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, а згідно приписів пункту 1 Правил етичної поведінки поліцейських, - під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Отже, враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях позивача вбачаються порушення вимог статті 3, частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну полінію», підпунктів 1, 2, 5, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу 1, пункту 2 розділу II Прави етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 1.23 розділу І, пункту 2.8, розділу II, підпункту 3.15.2 пункту 3.15, пунктів 3.16, 3.17, підпункту 3.19.6 пункту 3.19 розділу III Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05, пункту 6 наказу ГУНП в Київській області від 12.02.2021 № 209, які виразилися у недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, несенні служби у конвойному наряді без вогнепальної зброї, невжитті жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, не інформуванні негайно про це безпосереднього керівника, не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, неінформуванні його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, незабезпеченні належного конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду, не забезпеченні належної охорони останніх, що призвело до втечі останнього з-під варти, вчиненні вчинку, який призвів до зменшення довіри населення до органів поліції в цілому.

При цьому, колегія суддів зазначає, що невиконання вимог Інструкції, призвело до неможливості оперативного реагування підрозділів поліції на вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що позивач, як старший конвоїр несе відповідальність за точне і своєчасне виконання поставленого завдання, додержання законності підлеглими.

Наразі, позивач не забезпечив належне конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду Київської області та належну охорону останніх, оскільки, як старший конвойного наряду, не здійснив належне оперативне керівництва нарядом з охорони підсудних.

Таким чином, колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи апелянта, що доводів позивача про те, що його провини у втечі з-під варти підсудного немає.

Отже, за результатами проведеного службового розслідування, факт грубого порушення службової дисципліни позивачем повністю доведений і документально зафіксований. Таке порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та ігнорування позивачем вимог чинного законодавства та Інструкції.

Виходячи із того, що головним завданням поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги, - чітке та неухильне дотримання особовим складом функціональних обов`язків, норм професійної підготовки набуває ще більшої ваги.

Позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Приступивши до виконання своїх обов`язків на посаді позивач взяв на себе ні тільки права, але і обов`язки, а отже мав усвідомлювати, що за їх порушення та/або невиконання/неналежне він може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем була допущена безвідповідальність у виконанні своїх обов`язків. Допустивши не забезпечення належного контролю за організацією конвоювання затриманих і взятих під варту, позивач допустив дисциплінарний проступок.

При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено, що дисциплінарний проступок позивача не просто виразився в порушенні вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Інструкції № 60, а міг призвести до тяжких наслідків, поранення або загибелі особового складу, працівників суду, цивільного населення, що не могло залишитись без відповідного реагування з боку керівництва ГУ НП в Київській області.

Щодо застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями Закону № 580-VIII, визначено, зокрема, підстави звільнення поліцейського зі служби в поліції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наразі, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, оскільки в ході службового розслідування були встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, то начальником позивача, в межах наданих йому повноважень, було прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Частиною 3 статті 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Отже, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо доводів позивача про те, що кримінальне провадження № 0000135 від 21.05.2021, яке постановою прокурора від 25.06.2021 було об`єднане з кримінальним провадженням № 0000049 від 28.05.2021, в кінцевому результаті було закрито постановою слідчого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях інспектора ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП в Київській області ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (подія, що стала фактично підставою для звільнення позивача зі служби, не є наслідком дій позивача, оскільки, непричетність останнього, відсутність і діях складу кримінального правопорушення, встановлена ТУ ДБР), то судом першої інстанції правильно зазначено, що закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, вказує на відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності за КК України, водночас, вказане не дає автоматичних підстав для висновку про неможливість застосування до такої особи заходів дисциплінарної відповідальності, позаяк, вказане не пов`язане між собою та знаходиться у різних правових площинах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

Є.В. Чаку

(повний текст постанови складено 12.09.2024р.)