Справа № 460/19101/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/19101/23 пров. № А/857/6496/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гінди О.М.,

суддів- Матковської З.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року (головуючий суддя: Гудима Н.С., місце ухвалення - м. Рівне, дата складення повного тексту рішення 29 лютого 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 10.08.2023 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі ГУ ПФУ в Рівненській області ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ( далі ГУ ПФУ в м. Києві) в якому просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо винесення рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.07.2023.

зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати періоди її роботи до пільгового стажу, призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки станом на дату звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії досягла необхідного пенсійного віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 82 від 24.07.2023 про відмову у призначені пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 від 17.07.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області судовий збір в розмірі 536,80 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося ГУ ПФУ в Рівненській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Позивачка на момент звернення до органу Пенсійного фонду України досягла віку 54 роки 11 місяців 13 днів. Страховий стаж позивачки становить 36 років 6 місяців 19 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 відсутній.

Судом не враховано, що норми ст. 114 Закону № 1058 є чинними, Верховною Радою не було внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.07.2023 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято 24.07.2023рішення № 82, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

У цьому рішенні вказано, шо вік заявника становить 54 роки 11 місяців 13 днів, страховий стаж 36 років 6 місяців 1 день. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Листом від 25.07.2023 № 2600-0211-8/145213 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачку про прийняте рішення за її заявою від 17.07.2023.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача, тим самим допущено протиправну бездіяльність.

При цьому, рішення відповідача взагалі не містить обґрунтувань щодо не врахування в пільговий стаж роботи періодів роботи позивача малярем різних розрядів. А, отже, рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.07.2023 № 82 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788 (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 213) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15):

Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінка.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 23 січня 2020 року при вирішенні питання про призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 позивачка:

- 13.10.1994 прийнята підсобною робочою 2 розряду в Будівельне управління УМВС України в Рівненській області (запис № 12);

- 20.04.1995 присвоєно 2 розряд маляра-штукатура (запис № 13);

- 01.11.1995 присвоєно 3 розряд маляра-штукатура (запис № 14);

- 17.06.1997 відповідно до проведеної атестації робочих місць за умовами праці присвоєно 3 розряд маляра (запис № 15);

- 01.11.2002 згідно з протоколом засідання тарифно-кваліфікаційної комісії присвоєно 4 розряд маляра (запис № 16);

- 28.11.2008 звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу в будгрупу УРОГУМВС України (запис № 17);

- 01.12.2008 призначена в порядку переводу маляром-штукатуром 4 розряду в ремонтно-будівельну групу ЦОП в УМВС України в Донецькій області (запис № 18);

- 17.02.2012 переведена робочою по комплексному обслуговуванню і ремонту будівель комунально-експлуатаційного відділення ЦОП ГУМВС України в Донецькій області (запис № 19);

- 15.07.2013 в зв`язку з реорганізацією штату призначена робочою по комплексному обслуговуванню і ремонту будівель центру обслуговування підрозділів ГУМВС України в Донецькій області (запис № 20);

- 06.11.2015 звільнена за п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України за переведенням до Національної поліції (запис № 21);

- 07.11.2015 призначена робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків центру обслуговування ГУНП в Донецькій області за переведенням із МВС (запис № 22);

- 16.01.2017 переведена маляром відділення комунально-експлуатаційного забезпечення ЦОП ГУНП в Донецькій області (у зв`язку організаційно-штатними змінами), запис № 23);

- 27.08.2018 звільнена за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), запис № 24).

Відповідно до довідки, виданої Будівельним управлінням УМВС України в Донецькій області Головного управління МВС України в Донецькій області, в записах № № 13, 14 неточно вказані дані, професія штукатур була присвоєна як суміжна на виконання невеликих обсягів роботи, а основна професія маляр будівельний код КП 7141.2 з виконанням робіт повний робочий день з шкідливими та небезпечними речовинами не нижче 3 класу небезпеки, згідно з наказами про атестацію робочих місць (наказ № 73 від 17.06.1997 та наказ № 44 від 22.06.2007).

Згідно з Списком № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, розділу XXXIII Загальні професії, посади маляра зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки включено до професій і посад, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, розділу XXXIII. Загальні професії у всіх галузях господарства, до переліку професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, включено посади маляра зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки і включено до професій і посад, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до наказів від 17.06.1997 № 73 та від 22.06.2007 № 44 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» затверджено «Перелік робочих місць працівникам, яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені законодавством», зокрема, затверджено, серед інших, посаду «маляра», яка користується правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується, що періоди роботи позивачки на посаді маляра підлягають до зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивачки, тим самим відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Вірно зазначено судом, що рішення відповідача взагалі не містить обґрунтувань щодо не врахування в пільговий стаж роботи періодів роботи позивача малярем різних розрядів. Отже, рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.07.2023 №82 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо твердження апелянта про те, що вік позивачки на дату звернення становить 54 роки 11 місяців 13 днів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки належним способом захисту порушеного права позивачки та з врахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на призначення пенсії, слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 від 17.07.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовує правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, доводи апелянта зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не даю підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 460/19101/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін