Справа № 420/23899/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про витребування доказів

11 вересня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Лебедєвої Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Злогодуха О.А.,

представника позивача: Тулянцева Д.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні питання про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вичинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 , відповідно до абз. 4 п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (в редакції Закону, що діяла до 18.05.2024 р.), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , на підставі рапорта від 09.04.2024 р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі командира, прийняти рішення та видати наказ по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 4 п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (в редакції Закону, що діяла до 18.05.2024 р.), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 ;

- встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду.

Ухвалою від 05.08.2024 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та ухвалив розгляд справи № 420/23899/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 11.09.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 11.09.2024 року, з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

В матеріалах справи наявний лист військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 року за вих. № 0666/35/4727 направлений на ім`я представника позивача, яким повідомлено про те, що: «... військовою частиною НОМЕР_1 на Вашу адресу було відправлено лист в якому повідомили, що Вашу заяву від 11.04.2024 (за вх. № 6185 від 30.04.2024) та рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 (за вх. № 6237 від 01.05.2024) розглянуто. Було повідомлено, що ОСОБА_1 , станом на момент розгляду рапорту, заяви та доданих до них документів - мав право на звільнення з військової служби на підставі абз. 4 п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», але ним не скористався, оскільки перебував на лікуванні з 28.04.2024, що унеможливило його звільнення. Було рекомендовано після закінчення лікування здійснити подання рапорту «по команді» згідно пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, та відповідно до стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в якій зазначається, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника…».

Також у своєму відзиві військова частина НОМЕР_1 зазначає, що «…так, дійсно, військовою частиною НОМЕР_1 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 та повідомлено наступне. ОСОБА_1 , станом на момент розгляду рапорту, заяви та доданих до них документів - мав право на звільнення з військової служби на підставі абзацу 4 п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Втім, враховуючи те, що останній перебував на лікуванні з 28.04.2024, даний факт унеможливлював його звільнення із військової служби. Позивачу було рекомендовано після закінчення лікування здійснити подання рапорту «по команді» згідно пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, та відповідно до стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в якій зазначається, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника...».

Разом з тим, відповідачем не надано до суду листа який був направлений позивачу або його представнику за результатом розгляду заяви від 11.04.2024 (за вх. № 6185 від 30.04.2024) та рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 (за вх. № 6237 від 01.05.2024).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, суд дійшов висновку про необхідність витребування у військової частини НОМЕР_1 доказів по справі, а саме листа який був направлений позивачу або його представнику за результатом розгляду заяви від 11.04.2024 (за вх. № 6185 від 30.04.2024) та рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 (за вх. № 6237 від 01.05.2024) та доказів направлення вказаного листа.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.6 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частиною 7 статті 80 КАС України визначено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно з ч.9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.8 ст. 80 КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 145 КАС України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.1 та ч.3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 44, 80, 94, 243, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Витребувати від військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/23899/24, а саме: лист який був направлений ОСОБА_1 або його представнику за результатом розгляду заяви від 11.04.2024 (за вх. № 6185 від 30.04.2024) та рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 (за вх. № 6237 від 01.05.2024) та докази направлення вказаного листа.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати витребувані судом докази до 08.10.2024 року.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва