Справа № 560/12318/24
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

13 вересня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Божук Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення з 26 серпня 2023 року розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розрахункової величини 1 762,00 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 з 26 серпня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.

3. Визнати протиправними і дії військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення з 01 січня 2024 року розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розрахункової величини 1 762,00 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 з 01 січня 2024 року по 29 березня 2024 року включно, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких "інших осіб», перерахувати та виплатити грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2024 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за період з 26 серпня 2023 року по 29 березня 2024 року включно за весь час затримки виплати, а саме за період з 26 серпня 2023 року по день фактичної виплати грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 26.08.2024 позов залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом надання до суду:

- позовної заяви (та її копії для відповідача) із зазначенням позовних вимог та сторін, сформованих згідно вимог КАС України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування.

До суду надійшла заява позивача, у якому просить поновити строк на звернення до суду.

Вказує, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Крім того, в заяві вказує, що письмове повідомлення про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені позивачеві при звільненні було надано останньому 11.06.2024 - довідку від 14.05.2024 №09/154. Однак, на переконання позивача, довідка від 14.05.2024 №09/154 не містить розрахунку заборгованості по грошовому забезпеченню за період з 26.08.2023 по 29.03.2024.

Щодо цієї заяви суд зазначає та враховує наступне.

Суд зазначає, що до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак 19.07.2022 набрав чинності Закон України №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким викладено в новій редакції норму статті 233 КЗпП України, а саме: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Отже, з 19.07.2022 законодавцем передбачено тримісячний строк для звернення працівника до суду з позовом про виплату заробітної плати.

Разом з тим, пунктом 1 Прикінцевих положень КЗпП зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27 червня 2023 року № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати (грошового забезпечення) регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, ст.233 КЗпП України визначено тримісячний строк звернення із заявою про вирішення трудового спору, який законом продовжено у зв`язку з дією карантину до 30.06.2023.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22.

Таким чином, за загальними обставинами особа з позовними вимоги в частині, яка стосується перерахунку грошового забезпечення з 19.07.2022, має право звернутись до суду упродовж трьох місяців з дати закінчення дії карантину, тобто до 02.10.2023.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача щодо перерахунку грошового забезпечення з 26.08.2023 по 29.03.2024.

Судом встановлено, що згідно наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 березня 2024 року №232-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 29 березня 2024 року.

Таким чином, на момент звільнення позивача з військової служби, тобто 29.03.2024, ч.2 ст.233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежується трьома місяцями.

Позивач з позовною заявою звернувся до суду 14.08.2024. Отже, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок грошового забезпечення за час проходження публічної служби, а не виплатити суми, належні позивачу при звільненні.

Також суд звертає увагу на те, що звернення позивача про перерахунок грошового забезпечення та отримання відповіді на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, як і не перериває такий строк.

У зв`язку із цим суд не визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду із повідомлених у заяві підстав.

Будь-яких інших доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем також не надано.

Таким чином, позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку. Таку ж позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 грудня 2022 у справі №990/102/22.

Отже, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява позивача від 31.08.2024 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, позивачем також не виконано вимоги ухвали, щодо зазначення позовних вимог та сторін, сформованих згідно вимог КАС України.

У позовній заяві відповідачем вказано військову частину НОМЕР_2 , однак позовні вимоги в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати заявлені до військової частини НОМЕР_4 .

За таких обставин, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві позивача від 31.08.2024.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяД.А. Божук