Справа № 140/6570/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6570/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» (далі ТзОВ «КРОСАВТО») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач через уповноваженого декларанта ТзОВ «МІ-7» подав на митний пост Волинської митниці митні декларації (далі МД) від 07.06.2024 №24UA10U2 та №24UA09U0, згідно з якими було заявлено до митного оформлення товари:

- товар №1: «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG;- модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна 6750 см3; - потужність двигуна 168 кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса 18735 кг - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG»;

- товар №2: «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG; - модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна 6750 см3; - потужність двигуна -168 кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса 18735 кг - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG».

Проте, Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000151/1 від 10.06.2024, №UA205140/2024/000152/1 від 11.06.2024 та складено картки відмови у прийнятті митної декларації №UA205140/2024/0001517 та №UA205140/2024/0001519. У графі № 33 вказаних рішень зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ТзОВ «КРОСАВТО», не може бути визнана за основним методом, адже подані документи містять ряд розбіжностей.

Позивач не погоджується з усіма сумнівами та твердженнями митного органу, викладеними у графі № 33 оскаржуваних рішень, та вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач стверджує, що при визначенні митної вартості ввезеного товару ТзОВ «КРОСАВТО» було дотримано усі встановлені митним законодавством вимоги, тому будь-які сумніви щодо неправильно визначеної та непідтвердженої митної вартості імпортованих товарів виключаються. Митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, а надані до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості усього товару. Оскаржувані рішення прийняті з порушеннями вимог частин п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України (далі МК України), оскільки не були проведені письмові консультації з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, а також з порушеннями вимог пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митницею, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000151/1 від 10.06.2024, №UA205140/2024/000152/1 від 11.06.2024.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 45).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 49-61) представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

Вказує, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товарів за МД від 07.06.2024 №24UA10U2 та №24UA09U0 не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту у всіх випадках надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, проте, декларант не надав інших документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, Волинською митницею з дотриманням вимог чинного законодавства прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, які скасуванню не підлягають. Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме за МД МД №UA205140/2024/027347 від 23.04.2024, де митна вартість товару становить 65000,00 дол. США/од.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 15.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні (а. с. 132).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «КРОСАВТО» через уповноваженого декларанта ПП «МІ-7» на митний пост Волинської митниці подано МД від 07.06.2024 №24UA10U2 (а. с. 95) та №24UA09U0 (а. с. 64), за якими задекларовано ввезення, зокрема, таких товарів:

- товар №1: «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG;- модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна 6750 см3; - потужність двигуна 168 кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса - 18735кг. - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG»;

- товар №2: «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG; - модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна 6750 см3; - потужність двигуна -168 кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса - 18735кг. - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG».

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаних МД були подані такі документи:

- товар №1: «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG;- модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна - 6750см3; - потужність двигуна - 168кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса - 18735кг. - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG» (МД від 07.06.2024 №24UA10U2): пакувальний лист № б/н від 11.04.2024 (а. с. 19 зворот); рахунок-проформа № NSDYC240316UKR від 16.03.2024; рахунок-фактура (інвойс) № NSDYC240316UKR від 11.04.2024 (а. с. 18); коносамент № 237866285 від 11.04.2024 (а. с. 30); автотранспортна накладна № 002505 від 04.06.2024; супровідний документ T1 № 24PL322080NS6QJVJ1 від 04.06.2024; сертифікат про походження товару № 24C3100A4729/00087 від 11.04.2024 (а. с. 20); платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 76 від 19.03.2024 (а.с. 19); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 325 від 06.06.2024 (а. с. 20 зворот); документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 141 від 06.06.2024 (а. с. 21); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №4640/24 від 07.06.2024 (а. с. 23); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) витяг з сайту від 07.06.2024; страховий поліс №AWUX01J24224QAAAL7LC від 11.04.2024 (а. с. 21 зворот - 22); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 251022/NS від 25.10.2022 (а. с. 36-38); договір про надання послуг митного брокера № 4 від 01.04.2024; договір (контракт) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023; інші некласифіковані документи 070624027 від 07.06.2024; інші некласифіковані документи фото від 07.06.2024.

- товар № 2 «Автокран самохідний на колісному ходу - новий, 1шт.: - марка - XCMG; - модель - XCT12L5_5; - номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 - календарний рік виготовлення - 2024; - модельний рік виготовлення - 2024; - вид палива - дизель, - робочий об`єм двигуна - 6750см3; - потужність двигуна -168кВт; - тип двигуна (код двигуна) - YCDV4863-235 - тип кузова автокран (спеціалізована техніка для підйому та пересування вантажів із 5-ти секційною стрілою); - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2; - колісна формула - 4х2.2 - максимальний виліт стріли - 36.5 м - вантажопідйомність - 12000кг. - власна маса 18735 кг. - призначений для піднімання та переміщення вантажів у горизонтальній та вертикальній площині; Виробник: XCMG, CN Торгівельна марка: XCMG» (МД від 07.06.2024 № 24UA09U0): пакувальний лист № б/н від 11.04.2024 (а. с. 29 зворот); рахунок-проформа № NSDYC240318UKR від 18.03.2024; рахунок-фактура (інвойс) № NSDYC240318UKR від 11.04.2024 (а. с. 28); коносамент № 238154819 від 11.04.2024 (а. с. 30); автотранспортна накладна № 797610 від 04.06.2024 (а. с. 78 зворот); супровідний документ T1 № 24PL322080NS6QJZB2 від 04.06.2024 (а. с. 79 зворот - 80); сертифікат про походження товару № 24C3100A4729/00086 від 11.04.2024 (а. с. 31); платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 77 від 19.03.2024 (а. с. 29); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 324 від 06.06.2024 (а. с. 31 зворот); документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 140 від 06.06.2024 (а. с. 32); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №4641/24 від 07.06.2024 (а. с. 34); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) - витяг з сайту від 07.06.2024; страховий поліс № AWUX01J24224QAAAL7MG від 11.04.2024 (а. с. 33); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 251022/NS від 25.10.2022 (а. с. 36-38); договір про надання послуг митного брокера № 4 від 01.04.2024; договір (контракт) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023; інші некласифіковані документи 070624029 від 07.06.2024; інші некласифіковані документи фото від 07.06.2024 (а. с. 81-86).

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару за вказаними МД не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності:

1) по МД №24UA10U2 від 07.06.2024 (а. с. 15):

- відповідно п.2.2 зовнішньоекономічного контракту № 251022/NS від 25.10.2022, рахунка-проформи № NSDYC240316UKR від 16.03.2024 передбачені умови поставки Gdynia (Польща). До митного оформлення відповідно рахунка-фактури № NSDYC240316UKR від 11.04.2024 заявлено CIF Gdansk (Польща);

- в супровідному Т1 № 24PL322080NS6QJVJ1 від 04.06.2024 відсутні відомості щодо вартості товару;

- відповідно п. 4 договору (контракту) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023 транспортування вантажу здійснюється на основі письмової Заявки, однак Заявка не подана до митного оформлення;

- наданий витяг з сайту інтернет на підтвердження заявленої митної вартості містить цінову інформацію про товар, відмінну від заявленої. Також, неможливо перевірити заявлене, оскільки за даним посиланням в мережі інтернет інформація відсутня.

2) по МД №24UA09U0 від 07.06.2024 (а. с. 25):

- відповідно п.2.2 зовнішньоекономічного контракту №251022/NS від 25.10.2022, рахунка-проформи № NSDYC240318UKR від 18.03.2024 передбачені умови поставки Gdynia (Польща). До митного оформлення відповідно рахунка-фактури № NSDYC240318UKR від 11.04.2024 заявлено CIF Gdansk (Польща);

- в супровідному Т1 № 24PL322080NS6QJZB2 від 04.06.2024 відсутні відомості щодо вартості товару;

- відповідно п. 4 договору (контракту) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023 транспортування вантажу здійснюється на основі письмової Заявки, однак Заявка не подана до митного оформлення;

- наданий витяг з сайту інтернет на підтвердження заявленої митної вартості містить цінову інформацію про товар, відмінну від заявленої. Також, неможливо перевірити заявлене, оскільки за даним посиланням в мережі інтернет інформація відсутня.

В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України у вказаних випадках митного оформлення декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, зокрема: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8)транспортні (перевізні) документи; 9) відомості про страхування товару.

Декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість товару, вважаючи, що надав усі документи з визначення митної вартості, про що повідомив листом б/н від 10.06.2024 (а. с. 92).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000151/1 від 10.06.2024, №UA205140/2024/000152/1 від 11.06.2024 (а. с. 15, 25).

З графи 33 вказаних рішень вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України). Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме за МД №UA205140/2024/027347 від 23.04.2024, де митна вартість товару становить 65000,00 дол. США/од.

Крім того, Волинська митниця видала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001517, №UA205140/2024/001519, відповідно до яких відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України, прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів (а. с. 16, 26).

В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA62U0 від 11.06.2024 (а. с. 17), №24UA70U6 від 11.06.2024 (а. с. 27).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: пакувальні листи; рахунки-проформи; рахунки-фактури (інвойси); коносамент; автотранспортні накладні; супровідний документ T1; сертифікати про походження товару; платіжні документи; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документи, що підтверджують вартість перевезення товару; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 251022/NS від 25.10.2022; договір про надання послуг митного брокера № 4 від 01.04.2024; договір (контракт) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023.

На думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Такі правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Разом з тим, в оскаржуваних рішеннях відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в цих рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Так, контрактом від 25.10.2022 № 251022/NS визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця (а. с. 36-38).

Відповідно до інвойсів №NSDYC240316UKR від 16.03.2024 (а. с. 18) та №NSDYC240316UKR від 18.03.2024 (а. с. 28) вартість товару становить по 53000,00 дол.США. Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну, строк оплати.

Ціна товару в інвойсах № NSDYC240316UKR від 16.03.2024 (53000,00 дол.США) та № NSDYC240316UKR від 18.03.2024 (53000,00 дол.США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД від 07.06.2024 №24UA10U2 та №24UA09U0 (графа 22).

Факт оплати придбаного товару підтверджується платіжними інструкціями № 23 від 19.03.2024 №76 (а. с. 19) та від 19.03.2024 №77 (а. с. 29).

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД від 07.06.2024 №24UA10U2 та №24UA09U0 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсах № NSDYC240316UKR від 16.03.2024 (53000,00 дол.США) та № NSDYC240316UKR від 18.03.2024 (53000,00 дол.США). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (за МД №24UA09U0 від 07.06.2024 100000,00 грн, за МД №24UA10U2 від 07.06.2024 100000,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією рахунками на оплату № 325 від 06.06.2024 (а. с. 20 зворот) та № 324 від 06.06.2024 (а. с. 31 зворот), довідками про транспортні витрати №141 від 06.06.2024 (а. с. 21) та № 140 від 06.06.2024 (а. с. 32).

Відтак, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Стосовно виявлених митним органом розбіжностей, а саме те, що відповідно пункту 2.2 зовнішньоекономічного контракту № 251022/NS від 25.10.2022, рахунка-проформи №NSDYC240316UKR від 16.03.2024 передбачені умови поставки Gdynia (Польща), а до митного оформлення відповідно рахунка-фактури № NSDYC240316UKR від 11.04.2024 заявлено CIF Gdansk (Польща), то суд зазначає про таке.

За умовами зовнішньоекономічного контракту 251022/NS від 25.10.2022, укладеного між фірмою «Nation Success (HK) LIMITED» (продавець) та ТзОВ «КРОСАВТО» (покупець), продавець зобов`язується доставити, а Покупець прийняти та оплатити нові та вживані автомобілі, нові та вживані трактори, комбайни, автобуси, вантажівки, мотоцикли, промислове та виробниче обладнання, автомобільні деталі, запасні частини, аксесуари та матеріали, включаючи кузови для моторних транспортних засобів на умовах CIP - Київ, CIP - Луцьк, DAP - Луцьк, CIP - Рівне, DAP - Рівне, DAP-Житомир, CIF- Чорноморськ, CIF-Одеса, DAF - Ягодин, згідно з інвойса за кожну поставку (пункт 1.1 контракту).

Умови поставки CIF Інкотермс 2010 це комерційний торговий термін, який в міжнародній практиці є однією з основних умов поставки товарів. Його назва є абревіатурою, утвореної першими літерами англійського виразу «Cost, Insurance and Freight» («Вартість, страхування і фрахт»). Поставка товару на умовах CIF має на увазі, що продавець виконав обумовлену поставку в тому випадку, коли товар вже фактично поміщений на борт судна (перейшов через поручні) в порту відвантаження в узгоджені сторонами терміни. При цьому за умовами поставки CIF продавець повинен сплатити витрати з доставки товару в зазначений порт призначення. Продавець також повинен застрахувати товар (сплативши передбачені страхові внески) від можливих ризиків його повної втрати або часткового пошкодження під час перевезення. Коносамент (товарну квитанцію) і страховий поліс продавець передає покупцеві. Однак покупцеві слід мати на увазі, що за умовами поставки CIF, в зобов`язання продавця входить страхування вантажу тільки з мінімальним страховим покриттям і не більше того. Тому, якщо покупець дорожить вантажем і планує застрахувати його з більшою сумою покриття, він повинен додатково домовиться про це з продавцем або самостійно за рахунок власних коштів провести додаткове страхування. З моменту, коли товар розміщений на борту судна, можливі ризики його втрати або псування приймає на себе покупець. Умови CIF застосовуються виключно при транспортуванні вантажу по воді (морським або річковим транспортом). В разі, якщо сторони, що беруть участь у угоді, не мають кінцевою метою навантаження товар на борт судна, потрібно застосовувати термін CIP, який використовується при переміщенні товару різними видами транспорту, в тому числі і при змішаних перевезеннях. Базис поставки CIF також передбачає і виконання продавцем обов`язкових експортних митних процедур, передбачених в випадку вивезення товару. Але при цьому в обов`язки продавця не входить виконання митних формальностей, пов`язаних з ввезенням товару, він не повинен проводити оплату імпортних мит, а також виконувати інші імпортні митні процедури, передбачені при ввезенні.

Водночас, митним органом не надано доказів того, що вказана обставина якимось чином вплинула на визначення вартості товару.

Також безпідставними є твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях про те, що в супровідних документах Т1 №24PL322080NS6QJVJ1 від 04.06.2024, №24PL322080NS6QJZB2 ВІД 18.06.2024 відсутні відомості щодо вартості товару, оскільки у вказаних документах є посилання на інвойси № NSDYC240316UKR від 16.03.2024 та № NSDYC240316UKR від 18.03.2024 з вказаною вартістю товару 53000,00 дол. США (а. с. 79 зворот 80, 107 зворот 108).

Стосовно іншого твердження відповідача (про те, що відповідно пункту 4 договору (контракту) про перевезення № 10-02/2023 від 10.02.2023 транспортування вантажу здійснюється на основі письмової Заявки, однак Заявка не подана до митного оформлення), суд враховує таке.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, довідки про транспортні витрати від 06.06.2024 №141 (а. с. 21) та від 06.06.2024 №140 (а. с. 32) підтверджують витрати на перевезення вантажу «Автокран XCMG XCT 12L5_5» по маршруту м. Гданськ, Польща м. Луцьк, Україна та складають 114118,00 грн, а саме:

- м. Гданськ, Польща п/п Дорогуськ Ягодин 100000,00 грн;

- від п/п Ягодин м. Луцьк 14118,00 грн.

Відповідно до цих довідок завантаження проводилось за рахунок відправника. Страхування вантажу не здійснювалось.

Суд зазначає, що інформація, що міститься у довідках про транспортні витрати від 06.06.2024 №141 та №140 дає можливість ідентифікувати товар, що транспортувався. Тобто, вказані довідки містять числові значення витрат щодо транспортування товару до кордону України в розмірі 100000,00 грн та ці транспортні витрати були включені до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у них, крім номера та дати МД (№UA101090/2023/011079 від 07.09.2023), на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Суд звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та такими, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вказаних рішень належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З позовної заяви вбачається, що різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, становить 246460,92 грн, що є ціною позову; ставка судового збору за подання цього позову становить 3696,91 грн, який сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 21.06.2024 № 440 (а. с. 13).

Водночас, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позов було подано до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2957,53 грн (3696,91 грн х 0,8 = 2957,53 грн), що підлягав сплаті за подання цього позову, решту судового збору в сумі 739,38 грн може бути повернуто ухвалою суду позивачу за окремо поданим ним клопотанням, на підставі статті 7 Закону № 3674-VI.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує такі положення КАС України та правові висновки Верховного Суду.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020 (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі № 520/6658/21).

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів, а саме: рахунку-фактури від 20.06.2024 №589 (а. с. 39), акту приймання-передачі наданих послуг (а. с. 39 зворот), попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 21.06.2024 №21/06-24 (а. с. 40 зворот), платіжної інструкції від 21.06.2024 № 438 (а. с. 40), адвокат Крючкова О.Б. надала позивачу правову допомогу в сумі 15000,00 грн.

Суд звертає увагу, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечила щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а також заявила клопотання про зменшення розміру судових витрат, пов`язаних із залученням адвоката (а. с. 49-61).

Крім того, суд враховує, що з акту приймання-передачі послуг вбачається також, що загальна вартість послуг за представництво в суді першої та апеляційної інстанцій становить 15000,00 грн, без конкретизації та розмежування вартості послуг окремо в місцевому та апеляційному адміністративному суді (а. с. 39 зворот), а у розрахунку наведена вартість послуг на рівні 15000,00 грн без зазначення того, що правова допомога надається у суді апеляційної інстанції.

Водночас, суд першої інстанції не відшкодовує витрат на правову допомогу, яку сторона ще не понесла, але може в майбутньому понести під час апеляційного розгляду справи. Крім того, не можуть бути відшкодовані зазначені у попередньому (орієнтовному) розрахунку від 21.06.2024 №21/06-24 (а. с. 40 зворот) такі послуги, як ознайомлення керівника із процесуальними правами, пошук інформації щодо контрагента в мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції, оскільки не стосуються надання правової допомоги саме в суді.

Суд, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду у цій категорії справ) та значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 7957,53 грн (з них: судовий збір в сумі 2957,53 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000151/1 від 10 червня 2024 року, №UA205140/2024/000152/1 від 11 червня 2024 року.

Стягнути з Волинської митниці (44350, Волинська область, с. Римачі, ідентифікаційний код ВП 43958385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОСАВТО» (43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 22Б, ідентифікаційний код 44474215) судові витрати в загальному розмірі 7957 гривень 53 копійки (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім гривень п`ятдесят три копійки).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх