Справа № 160/18627/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Військово-медичний клінічний центр Західного регіону, Військову частину НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
25.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, поданий представником позивача адвокатом Меюс Яною Сергіївною, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Центральної Військово Лікарської комісії Збройних сил України щодо нездійснення нею своїх повноважень згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, а саме не направлення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на повторне контрольне обстеження та медичний огляд;
- зобов`язати Центральну Військово Лікарську комісію Збройних сил України направити ОСОБА_1 на повторне контрольне обстеження та медичний огляд;
- зобов`язати Центральну Військово Лікарську комісію Збройних сил України скерувати на адресу військової частини НОМЕР_1 , повідомлення про необхідність направлення на повторне контрольне обстеження та медичний огляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ЦВЛК, як орган військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних силах України та є керівним органом із військово- лікарської експертизи в Збройних силах України, будучи обізнаною, що військовослужбовець ОСОБА_1 станом на прийняття нею рішення про проведення контрольного медичного огляду не числився у Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Сагайдачного, де він був призначений наказом від 10.01.2023 року на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації ВАС -030400 (копія додається), повинен був скерувати запит щодо направлення військовослужбовця ОСОБА_1 саме до військової частини НОМЕР_1 , де безпосередньо проходить військову службу молодший лейтенант, а не до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Сагайдачного, з якої 13.03.2023 року ОСОБА_1 вибув до нового місяця служби на підставі наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Сагайдачного № 81 від 13.03.2023 року, про що вона відповідно знала (лист від 09.05.2023 № 3024). Таким чином, в силу припису п.п. 2.3.3 п. 2.3 розділу І Положення № 402, Центральна Військово Лікарська комісія Збройних сил України повинна скерувати на адресу військової частини НОМЕР_1 , де безпосередньо проходить військову службу молодший лейтенант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , повідомлення про необхідність направлення останнього на повторне контрольне обстеження та медичний огляд до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або суб`єктним складом правовідносин відповідно до вимог КАС України, а також його копії для направлення іншим учасникам справи відповідно до їх кількості; - документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України.
За даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали 22.08.2023 надіслано одержувачу адвокату Меюс Я.С. Тобто, враховуючи положення ч.7 ст.251 КАС України з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України строк для усунення недоліків до 28.08.2023.
28.08.2023 засобами кур`єрської доставки до суду надійшло клопотання про усунення недоліків (направлена до суду 25.08.2023), до якої надано квитанцію про сплату судового збору від 24.08.2023 №0924-3416-1932-0775 на суму 1073,60 грн. та уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 та Військова частина НОМЕР_1 з аналогічними позовними вимогами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 та Військову частину НОМЕР_1 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору; встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов; встановлено третім особам 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання до суду пояснень щодо позову або відзиву; витребувано від Міністерства оборони України та від Генерального штабу Збройних Сил України додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 18.10.2023.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачу ОСОБА_2 (представнику позивача) в його електронний кабінет 29.09.2023 о 17:57, що підтверджується матеріалами справи. 02.10.2023 копію ухвали направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про відкриття провадження та копію позову отримано Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України, Військово-медичним клінічним центром Західного регіону 09.10.2023 та 11.10.2023 відповідно. Тобто, строк на подання відзиву та пояснень третьою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 до 24.10.2023 та до 23.10.2023 відповідно.
Проте жодних доказів на виконання ухвали суду надано не було.
Розгляд справи за правилами ст.262 КАС України мав відбутися до 17.11.2023, проте станом на 17.11.2023 витребувані судом докази від Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України до суду не надходили, що унеможливлює належне повідомлення третьої особи Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2023:
- призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 05 грудня 2023 року о 10:30 год.;
Копію означеної ухвали направлено двічі засобами поштового зв`язку, а також 24.11.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, розміщені у вільному доступі у мережі інтернет. Проте, станом на 21.12.2023 докази від Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України до суду не надходили, що унеможливлює належне повідомлення третьої особи Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи та розгляд справи по суті заявлених позовних вимог.
04.12.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.12.2023), в якому заявник просить суд:
З метою забезпечення права відповідача на участь у підготовчому судовому засіданні та у зв`язку з ненадходження доказів на виконання ухвали, що унеможливлює повідомлення третьої особи про розгляд справи, судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 21.12.2023 о 10:00 год.
18.12.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (документ сформований в системі «Електронний суд» 16.12.2023), в якому заявник просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023:
- заяву представника Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військову частину НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено;
Станом на 21.12.2023 доказів отримання означеної ухвали засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять. Водночас, згідно з тренінгом офіційного сайту Укрпошти копії означеної ухвали вручено Міністерству оборони України та Генеральному штабу Збройних Сил України 04.12.2023 та 14.12.2023 відповідно.
21.12.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку від представника позивача адвоката Меюс Я.С. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, у якій зазначено, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
У підготовчому судовому засіданні 21.12.2023 за участю представника відповідача для належного повідомлення про розгляд справи Військової частини НОМЕР_1 судом ініційовано питання про витребування доказів від Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України втретє.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2023:
- встановлено строк для подання витребуваних доказів до 18.01.2024.
З метою отримання доказів у підготовчому судовому засіданні судом оголошено перерву до 19.01.2024 о 10:00 год.
25.12.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку від представника позивача адвоката Меюс Я.С. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, у якій зазначено, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
26.12.2023 засобами поштового зв`язку від Генерального штабу Збройних Сил України на виконання ухвали надійшла інформація щодо місцезнаходження та засобів зв`язку Військової частини НОМЕР_1 .
01.01.2024 засобами телекомунікаційного зв`язку від представника позивача адвоката Меюс Я.С. надійшло клопотання про долучення доказів.
02.01.2024 на електронну адресу військової частини НОМЕР_1 , повідомлену Генеральним штабом Збройних Сил України, направлено копії ухвал про відкриття провадження, перехід до розгляду справи за правилами загального провадження, повістку про виклик та копію адміністративного позову. Тобто, строк на подання пояснень третьою особою до 12.01.2024.
05.01.2024 від представника військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій повідомлено юридичну адресу, номер засобів зв`язку та адресу електронної пошти для здійснення судом направлення процесуальних документів третьої особи у справі.
11.01.2024 засобами поштового зв`язку від ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання ухвали надійшла інформація щодо місцезнаходження та засобів зв`язку Військової частини НОМЕР_1 .
15.01.2024 від військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку надійшла заява про надання інформації стосовно третьої особи у справі, яка 05.01.2024 надійшла через систему «Електронний суд».
У підготовче судове засідання треті особи не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. 19.01.2024 у підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представники сторін у підготовчому судовому засіданні підтримали раніше обрані правові позиції, а також зазначили, що всі докази надані, та не заперечували проти закриття підготовчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2024, постановленою у підготовчому судовому засіданні за участю представників позивача та відповідача, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 08 лютого 2024 року о 10:00 год.
02.02.2024 засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти суду від представника позивача адвоката Меюс Я.С. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду в адміністративній справі, в якому заявник на підставі п.5 ч.1 ст.240 КАС України просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 клопотання представника позивача адвоката Меюс Я.С. про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику без розгляду.
08.02.2024 учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи. Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 15.02.2024 о 10:00 год.
08.02.2024 через систему електронний суд надійшли пояснення від Військової частини НОМЕР_1 , у яких третя особа просила поновити строк на їх подання та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.
12.02.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.02.2024), в якому заявник просить суд:
15.02.2024 від військової частини НОМЕР_1 надійшла інформація на виконання ухвали суду щодо її місцезнаходження.
15.02.2024 учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 1 статті 205 КАС України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі наведених норм, судом ухвалено проводити судове засідання за відсутності сторін.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.01.2023 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, яка оформлено довідкою ВЛК від 05.01.2023 № 32/919 (копія міститься у матеріалах справи).
З 10.01.2023 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на всі види забезпечення, про що свідчить наявна у матеріалах копія відповідного наказу від 10.01.2023 №12.
Представник позивача адвокат Меюс Я.С. звернулась до ЦВЛК зі скаргою від 25.04.2023, у якій просила: визнати постанову АНД ІНФОРМАЦІЯ_6 протиправним та скасувати; направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на повторну військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності за станом здоров`я для проходження військової служби у лавах ЗС України.
У вказаній скарзі, зокрема, вказано, що 09.01.2023 ОСОБА_1 був призваний АНД ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 по мобілізації та зарахований у ІНФОРМАЦІЯ_7 (копія наказу додана до скарги).
Центральна військово-лікарська комісія України за результатами розгляду вищевказаної скарги направлено лист від 13.05.2023 на адресу начальника 16 Регіональної військово-лікарської комісії; начальника військово-медичного клінічного центру Західного регіону; начальника Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного; Яні МЕЮС (до відома), у якому:
- враховуючи зазначене, керуючись абзацами дванадцятим та шістнадцятим пункту 2.3.4 глави 2 розділу 1 Положення Центральна військово-лікарська комісія має право направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, а також надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК, ПРОСИЛА:
- начальника Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного направити молодшого лейтенанта ОСОБА_3 на контрольний медичний огляд до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (далі - ВМКЦ ЗР) з метою визначення придатності до військової служби;
- начальника ВМКЦ ЗР провести контрольний медичний огляд молодшому; лейтенанту ОСОБА_5 з подальшим оглядом ВЖ. Постанову ВЛК оформити свідоцтвом про хворобу (довідкою ВЛК) та надати до 16 РВЛК (у разі потреби) на затвердження;
- начальнику 16 Регіональної ВЛК - взяти від особистий контроль направлення на медичний огляд, проходження медичного огляду молодшим, лейтенантом ОСОБА_6 ;
- за результатами прийнятого рішення та винесеної постанови повідомити ЦВЛК ЗС України до 30 травня 2023 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо нездійснення відповідачем своїх повноважень згідно Положення № 402, а саме не направлення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на повторне контрольне обстеження та медичний огляд, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-ХІІ передбачено, що Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст.1 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно з пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану звільняються з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
У відповідності до абз. 3 ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до ст. 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII, Військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів. (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК, лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 глави 2 розділу 1 Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з пп. 2.3.4 п, 2.3 глави 2 розділу І Положення №704 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Пунктом 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 встановлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Суд також наголошує, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18 та в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі". Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
У ході судового розгляду справи судом не встановлено порушень з боку ЦВЛК процедури розгляду скарги представника позивача від 25.04.2024.
Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання ЦВЛК ЗС України скерувати на адресу військової частини НОМЕР_1 повідомлення про необхідність направлення на повторне контрольне обстеження та медичний огляд до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону суд вважає за необхідне зазначити, що у ході судового розгляду встановлено, що позивач з цією вимогою до ЦВЛК ЗС України не звертався. При зверненні до ЦВЛК ЗС України позивачем не було вказано про призначення його на іншу посаду до військової частини НОМЕР_1 , в результаті чого, лист від 05.07.2023 № 598/6911 ЦВЛК було направлено згідно з інформацією наданою в зверненні.
При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 6.1 Положення 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: на медичний огляд проводиться: а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів; б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Таким чином, підставою для проведення медичного огляду військовослужбовців є, зокрема відповідне направлення прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати в силу вимог ст.139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно