Справа № 160/31286/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/31286/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року (суддя Рябчук О.С.)

у справі №160/31286/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України,

третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2023 №146 в частині невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з листопада 2022 року по травень 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з листопада 2022 року по травень 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав участь в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. 06 листопада 2022 року під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення та перебував на лікуванні. Проте, за період з листопада 2022 року по травень 2023 року на виконання вимог Постанови №168 від 28.02.2022 позивачу не виплачено додаткову винагороду та грошове забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що позивачу додаткова винагорода, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, виплачувалась в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 , під час перебування на лікарняному за станом здоров`я, через отримання поранення під час проходження військової служби, не отримував взагалі ніякого грошового забезпечення. Рішення суду не містить посилання на відповідні докази, які б надали можливість дійти висновку, що дана відмова була аргументованою та законною. Відповідач не довів правомірності свого рішення щодо не нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за спірний період.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Відповідач-1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 30.04.2024 відповідачем-1 надані додаткові, витребувані судом, документи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2023 №146 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

06 листопада 2022 року під час проходження військової служби, в ході виконання бойового завдання, позивач отримав травму (поранення), яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, в районі проведення бойових дій на території Дніпропетровської та Херсонської областей, що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №5835, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №2194 від 10.05.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради м. Кривий Ріг від 25.11.2022 №588 молодший сержант ОСОБА_1 внаслідок травми, так, пов`язаної з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 27.12.2022 №844 підтверджено, що молодший сержант ОСОБА_1 внаслідок травми, так, пов`язаної з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

01.03.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №66 молодший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня 3» м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вказаним наказом позивача знято з відповідних видів котлового забезпечення з 01.03.2023. Підстава: рапорт командира підрозділу від 01.03.2023, довідка лікаря №55 від 01.03.2023.

05.04.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №101 позивач прибув з лікування з комунального підприємства «Криворізька інфекційна лікарня №1», м. Кривий Ріг (03.03.2023 позивача було переведено з комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №3», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області).

З 05.04.2023 позивача зараховано на відповідні види котлового забезпечення. Підстава: рапорт командира підрозділу від 05.04.2023, виписний епікриз №1114 від 03.03.2023, виписний епікриз №990 від 04.04.2023.

06.04.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №102 молодший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до військового клінічного центру Східного регіону військова частина НОМЕР_3 .

З 06.04.2023 позивача знято з відповідних видів котлового забезпечення. Підстава: рапорт командира підрозділу від 06.04.2023, направлення №2225/1616 від 05.04.2023.

09.04.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №105 молодший сержант ОСОБА_1 прибув з лікування у військовому клінічному центрі Східного регіону військова частина НОМЕР_3 .

З 09.04.2023 позивача зараховано на відповідні види котлового забезпечення. Підстава: рапорт командира підрозділу від 09.04.2023, довідка військово-лікарської комісії №4774 від 08.04.2023.

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 08.04.2023 №4774 підтверджено обмежену придатність молодшого сержанта за мобілізацією ОСОБА_1 до військової служби.

З 09.04.2023 по 20.05.2023 молодший сержант ОСОБА_1 виконував службові обов`язки за місцем розташування підрозділу.

Зазначаючи, що в період листопад 2022 року травень 2023 року позивачу не виплачувалась передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 додаткова винагорода, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абз. 1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За правилами ч.9 ст.9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону.

Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-XII в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка передбачає виплату додаткової грошової винагороди, зокрема, військовослужбовцям на період дії воєнного стану.

Пунктом 1 цієї постанови в редакції на час виникнення спірних правовідносин установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.

Наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023 Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до п.10 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

За правилами п.11 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, запроваджена Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168 додаткова винагорода носить тимчасовий характер, виплачується на наявності певних умов.

В спірному випадку, з`ясовані у справі обставини свідчать, що відповідно до складеної військовою частиною НОМЕР_1 картки особового рахунку за 2022 рік ОСОБА_1 нараховано і виплачено в складі грошового забезпечення додаткову винагороду за листопад 2022 року 100000,00 грн, грудень 2022 року 44000,00 грн.

Відповідно до складеної військовою частиною НОМЕР_1 картки особового рахунку за 2023 рік ОСОБА_1 нараховано і виплачено в складі грошового забезпечення додаткову винагороду за січень 2023 року 30000,00 грн, лютий 2023 року 30000,00 грн., березень 2023 року 0,00 грн, квітень 2023 року - 0,00 грн, травень 0,00 грн. В липні 2023 року проведено нарахування додаткової винагороди в розмірі 105301,07 грн.

Довідкою від 05.01.2024 №6 про отриману винагороду на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_1 підтвердила факт нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за періоди перебування його на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 30.11.2022 та з 02.12.2022 по 28.12.2022 (а.с.74).

Із змісту цієї довідки вбачається, що в грудні 2022 року позивачу нарахована додаткова винагорода за періоди листопада 2022 року:

30000,00 грн (телеграма №248/1217 від 07.03.2022), яка разом із грошовим забезпеченням 14994,70 грн. зарахована на картковий рахунок позивача згідно платіжної інструкції №3309 від 07.12.2022 (з відрахуванням військового збору);

14000,00 грн. (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №4500 від 04.12.2022), яка зарахована на картковий рахунок позивача згідно платіжної інструкції №3395 від 14.12.2022 (з відрахуванням військового збору).

В липні 2023 року позивачу на підставі наказу наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 №5626 нарахована додаткова винагорода за періоди листопада 2022 року (доплата) в розмірі 44333,33 грн та за періоди грудня 2022 року (доплата) в розмірі 60967,74 грн. Загальна сума 105301,07 грн., яка зарахована на картковий рахунок позивача згідно платіжної інструкції №3538 від 22.07.2023 (з відрахуванням військового збору).

Відповідно до п. 5 вказаного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 №5626 призначено до виплати додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Додатку 5 цього наказу.

Пунктом 68 додатку 5 до наказу від 04.07.2023 №5626 призначено виплату молодшому сержанту ОСОБА_1 за період лікування 07.11.2022 25.11.2022 та з 02.12.2022-28.12.2022. Примітки: первинна медична карта Ф-100 від 06.11.2022 в/ч НОМЕР_4 , виписка з медичної карти №22П22860 від 25.11.2022 КП «КМКЛ № 2» Кривий Ріг, епікриз виписний №і/х 2443/2143 від 28.12.2022 в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 . Довідка Ф5 №5835 від 08.12.2022.

Відомості, що містяться в наведених документах, узгоджуються між собою, позивачем не спростовані, що дає підстави для висновку про нарахування та виплату позивачеві передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткової винагороди за період листопад 2022 року лютий 2023 року, у зв`язку з чим наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи не відповідають фактичним обставинам справи, тому позовні вимоги в цій частині пред`явлені безпідставно.

Стосовно питання виплати додаткової винагороди за період перебування на лікуванні з 01.03.2023 по 08.04.2023 включно суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №3» із медичної картки №1114 від 03.03.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.03.2023 по 03.03.2023 у зв`язку із загальним захворюванням, не пов`язаним із пораненням (травмою), пов`язаним з проходженням військової служби.

Відповідно до виписного епікризу №990 від 04.04.2023 комунального підприємства «Криворізька інфекційна лікарня №1» позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 03.03.2023 по 04.04.2023 у зв`язку із захворюванням, не пов`язаним із пораненням.

Також в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про перебування позивача на лікуванні у зв`язку з отриманим ним пораненням, до 08.04.2023.

За таких обставин, враховуючи правову суть передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткової винагороди та законодавчо визначені умови для її виплати, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для виплати позивачу додаткової винагороди за вказаний вище період, тому в оскаржуваний діях відповідача-1 відсутні ознаки протиправності, що відповідно, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

В той же, приймаючи до уваги, що в період з 09.04.2023 по 20.05.2023 позивач, прибувши з лікування, виконував обов`язки військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 , він набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до приписів абз.1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Невиплата позивачу такої додаткової допомоги свідчить про допущену відповідачем-1 протиправну бездіяльність та, відповідно, про наявність підстав для зобов`язання останнього здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 09.04.2023 по 20.05.2023 включно.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо вимог в апеляційній скарзі про стягнення з військової частини НОМЕР_1 понесених позивачем витрат на правову допомогу, що складають 20000 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення їх без задоволення з огляду на такі, встановлені, обставини.

На підтвердження факту надання позивачу правової допомоги, пов`язаної із розглядом цієї справи, позивачем до апеляційної скарги додано копію договору про надання юридичних послуг від 11.11.2023, укладеного позивачем з адвокатами Морозовим Вадимом Юрійовичем та ОСОБА_2 (виконавці).

Відповідно до п.1.1 цього договору виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що виконавець надає замовнику юридичну послугу з супроводу справи про надання можливості отримання виплат за бойові поранення в ході виконання бойового завдання.

За правову допомогу, передбачену в пп. 1.1 договору, замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, визначеному додатком №1 до цього Договору (п.3.1 договору).

Розмір оплати праці виконавця при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору (п.4.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, жодні додатки до договору від 11.11.2023 позивачем, його представником суду не надані, визначена та заявлена до відшкодування відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України сума понесених витрат на правову допомогу 20000,00 грн. документально не підтверджена.

В той же час, відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм статті 134 КАС України в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи.

Таким чином, враховуючи, що сам по собі договір не є достатнім доказом надання позивачу правової допомоги, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання, суд вважає, що відсутність інших доказів, які б підтверджували фактичне надання позивачу послуг в межах вказаного вище договору, у контексті правил ст. 134 КАС України унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №160/31286/23 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 09.04.2023 по 20.05.2023 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 09.04.2023 по 20.05.2023 включно.

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко