Справа № 120/3856/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 вересня 2024 р. Справа № 120/3856/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах України та приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, 25.05.2022 під час виконання бойового завдання, позивачем отримано поранення. Згідно довідки військово-лікарської комісії № 1519 від 08.08.2022 травми пов`язанні з проходженням військової служби. 13.11.2022 наказом командира в/ч № НОМЕР_1 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 28.08.2023 на підставі проведеного огляду МСЕК позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках 25 одноразово, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталася 22.05.2022. У зв`язку з чим, позивач подав до відповідача заяву про виплату одноразової грошової допомоги та надав необхідний пакет документів.

Відповідно до п. 65 рішення Міністерства оборони України від 26.01.2024 №2/в позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини встановлено 28.08.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що не відповідає підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 01.04.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Міністерства оборони України зазначає, про те, що згідно із пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Позивача звільнено 13.11.2022, а ступніть втрати працездатності встановлено 28.08.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. 3 урахуванням наведеного, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, а відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

22.05.2022 у Бахмутському районі при виконанні бойового завдання позивач потрапив під обстріл артилерії противника та отримав поранення. Під час виконання бойового завдання перебував у засобах індивідуального захисту та без ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 від 07.03.2023 № 196.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 1519 від 08.08.2022 стан після вибухової травми (22.05.2022), легкого ступеня тяжкості ОСОБА_1 : травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини.

В подальшому, 13.11.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 169 позивача звільнено в запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини у зв`язку із наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків частини.

Відповідно довідки огляду МСЕК серії 12 ААА №045199 від 28.08.2023, позивачу встановлено 25% втрати працездатності, причина: травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 11.09.2023 через ІНФОРМАЦІЯ_1 подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, до якої долучено такі документи: копію довідки МСЕК; копію РВЛК; копію довідки про участь в бойових діях; копію довідки про обставини травми; копію витягу з наказу про виключення зі списків частини; копію паспорту та РНОКПП; довідку з реквізитами рахунку.

10.10.2023 вказану заяву позивача з пакетом поданих ним документів ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено на адресу Департаменту соціального забезпечення МО України.

Як слідує з супровідного листа від 10.10.2023 №952/9/ НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано передбачений пунктом 13 Порядку № 975 висновок щодо можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 , оскільки командування вважає, що такий не має права на отримання грошової допомоги.

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за результатами розгляду заяви позивача та долучених до неї документів 26.01.2024 відмовила в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з тих підстав, що встановлення ступеня втрати працездатності відбулося понад тримісячний термін після звільнення його з військової служби, передбаченого пунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вважаючи відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою професійної працездатності протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантію військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до приписів частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ, законодавець виділяє три групи соціальних ризиків, з настанням яких виникає право відповідних категорій осіб на виплату одноразової грошової допомоги, а саме:

загибель (смерть) - пункти 1-3 частини другої статті 16 Закону;

інвалідність - пункти 4-6 частини другої статті 16 Закону;

втрата працездатності без встановлення інвалідності - пункти 7-9 частини другої статті 16 Закону.

Зокрема, відповідно до пункту 7 частини другої цієї статті 16 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що саме дата, яка зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, є моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2024 у справі № 280/8617/21, від 08.04.2024 у справі № 240/512/22, від 26.04.2024 у справі № 260/2081/23, від 08.05.2024 у справі № 240/17749/20.

Відповідно до абзацу пункту 7 Порядку № 975 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) У разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Тобто, і Закон № 2011-XII, і Порядок № 975 однаково регулюють питання виникнення у особи права на призначення одноразової грошової допомоги у разі отримання травми під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, обмежуючи таке тримісячним строком після звільнення її з військової служби.

Застережень щодо відходу від цього строку з будь-яких причин ні Закон № 2011-XII, ні Порядок № 975 не містять.

Встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Судом встановлено, що обласною МСЕК на підставі акту огляду ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25%, травма, пов`язана із захистом Батьківщини, дата встановлення страхового випадку згідно довідки серії 12 ААА № 045199 від 28.08.2023.

Як вказано у Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1125 від 06.04.2023, вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (22.05.2022) ОСОБА_1 підтверджена довідкою №196 від 07.03.2023 ТВО командира в/ч НОМЕР_2 та військово-медичними документами і така травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків частини НОМЕР_3 13.11.2022 на підставі наказу командира від № 169.

Втрату 25% працездатності без встановлення йому інвалідності через отримання травми під час виконання обов`язків військової служби встановлено 28.08.2023 (довідка МСЕК серії 12 ААА № 045199 від 28.08.2023), тобто через вісім місяців після звільнення позивача з військової служби.

Встановлені судом на підставі наявних у справі належних та допустимих доказів, фактичні обставини дають підстави стверджувати, що встановлення позивачу ступеню втрати працездатності відбулося поза межами визначеного Законом № 2011-XII та Порядком № 975 присічного трьохмісячного строку після звільнення його з військової служби, з дотриманням якого законодавець пов`язує наявність права на отримання спірної одноразової грошової допомоги.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд зазначає про правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаний обов`язок виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд дійшов висновку, що таке відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду рішень і чинному законодавству, відповідач при його прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави визнання цього рішення протиправним та свідчить про безпідставність першої позовної вимоги, у задоволенні якої слід відмовити.

Друга позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги, тому ураховуючи висновок суду про безпідставність першої позовної вимоги, також не підлягає до задоволення.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, )

Рішення суду сформовано: 17.09.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна