Справа № 460/14136/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/14136/23 пров. № А/857/4761/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №460/14136/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Гудима Н.М., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 25.01.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у проведенні розрахунку вислуги років на пенсію протиправними; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 провести розрахунок вислуги років ОСОБА_1 , у якому врахувати пільгову вислугу один місяць за півтора місяці за службу у віддаленій місцевості Мурманськ-152 з 20.05.1996 по 24.05.2002, пільгову вислугу один місяць за два місяці служби на ПЧ з СЕЧ з 22.10.1996 по 23.01.2001, пільгову вислугу один місяць за два місяці служби на ПЧ з СЕЧ з 07.02.2001 по 08.04.2002 (служба на атомних підводних човнах), пільгову вислугу один місяць за три місяці з 29.12.2018 по 23.05.2019, протягом яких ОСОБА_1 брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, а також пільгову вислугу один місяць за три місяці з 19.06.2022 по 02.03.2023, протягом яких ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка враховується для призначення пенсії відповідно до постанови Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні 2023 року позивач, у зв`язку з виникненням у нього права на отримання пенсії за вислугою років, звернувся до командування Військової частини НОМЕР_2 з проханням направити його особову справу для проведення розрахунку вислуги років. Повідомлено, що військовою частиною направлено справу на його звернення, однак така була повернута відповідачем без виконання та зазначено, що розрахунок вислуги років не проведений, оскільки календарний строк служби позивача складає менше 25 років. Вважає, що відповідачем необґрунтовано не враховано календарну вислугу років на пільгових умовах та безпідставно не зараховано строк участі позивача в проведенні Антитерористичної операції на сході України, а отже дії відповідача щодо такої відмови протиправні. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку вислуги років, що дає право на пенсію, з урахуванням його пільгових періодів служби. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести ОСОБА_1 розрахунок вислуги років, що дає право на пенсію, у якому врахувати пільгову вислугу за періоди його військової служби з 20.05.1996 по 24.05.2002, з 22.10.1996 по 23.01.2001, з 07.02.2001 по 08.04.2002, з 29.12.2018 по 23.05.2019, з 19.06.2022 по 02.03.2023.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що згідно службової записки начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, під час опрацювання матеріалів особової справи позивача, були виявлені розбіжності записів в розділі 11 Послужного списку (у витязі з послужного списку, долученого позивачем до справи, містились записи які не відповідали витягам із наказів командира частини для зарахування вислуги років на пільгових умовах, а саме зазначено дату припинення нарахування з 24 травня 2022 року), тому не вбачалося можливим проведення точного розрахунку вислуги років військовослужбовцю на пільгових умовах.

Всупереч вимогам пункту 2.15. наказу МОУ № 530, заявником надано до матеріалів позовної справи розрахунок вислуги складений ним особисто, що підтверджується відсутністю підпису відповідальної посадової особи військової частини, що суперечить вимогам наказу МОУ № 530.

Вислуга років розраховується не пізніше, ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення військовослужбовця. Розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у статті 12 Закону, тобто наявності 25 календарних років.

Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази того, що Позивач самостійно зробив розрахунок пенсії, що підтверджувалось відсутністю підписів на ньому уповноважених осіб військової частини, суд в порушення статей 210, 211, 72, 73, 94 КАС України, не встановив таких обставин, внаслідок чого застосував норми права, які не підлягають застосуванню.

Також вказує на те, що Позивач на сторінках 5, 9 позовної заяви зазначено про право на пільгове обчислення його вислуги років за відповідні періоди, проте слід зазначити, що враховуватись має лише один період, який дає найбільші пільги, а не два одночасно в період служби з 1996 по 2002 рік.

Натомість позивач просить здійснити пільговий розрахунок по системі один за півтора та один за два місяці практично за один і той же період служби, що суперечить пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

Відповідно до вимог пункту 3 постанови КМУ №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час ; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Позивачу у розрахунку вислуги років враховано пільговий період його участі в антитерористичній операції із розрахунку один місяць за три.

Щодо зарахування пільгової вислуги з 24.02.2022 року (участь у бойових діях у воєнний час) зазначає, що воєнний час - це період фактичного перебування країни у стані війни з іншою державою.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про оборону України», у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Станом на сьогодні введено в Україні воєнний стан. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, в Україні, не зважаючи на здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на законодавчому рівні в Україні стан війни не оголошувався.

Постановою КМУ №393, наказом МОУ №530 не передбачено зарахування вислуги років на пільгових умовах військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів починаючи з 24.02.2022 року під час воєнного стану.

На сьогоднішній день відсутні правові підстави для зарахування військовослужбовцям, які брали та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, вислуги років на пільгових умовах з 24.02.2022 року.

Зазначає, що Відповідач діяв відповідно до вимог керівних документів, не вчинив дій, які порушують права Позивача, а доводи, наведені Позивачем, не спростовують прийнятих рішень щодо відмови в проведенні розрахунку вислуги років на пільгових умовах.

Вимоги позивача є передчасними, оскільки матеріали особової справи поданої для проведення розрахунку вислуги років, містили суперечності, тому не могли бути враховані, а період з 19.06.2022 по 02.03.2023 року на сьогоднішній день є неврегульованим на законодавчому рівні.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволення позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Крім цього, у відзиві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №460/14136/23 виконано та проведено розрахунок вислуги років, що дає право на пенсію, у якому враховано пільгову вислугу за періоди військової служби з 20.05.1996 по 24.05.2002, з 22.10.1996 по 23.01.2001, з 07.02.2001 по 08.04.2002, з 29.12.2018 по 23.05.2019, з 19.06.2022 по 02.03.2023, що підтверджується розрахунком №102 від 07.02.2024. Виконання Відповідачем рішення суду, свідчить, що Відповідач погодився з його законністю, а отже подана апеляційна скарга суперечить прийнятим на сьогодні Відповідачем рішенням за результатами ухваленого Рівненським окружним адміністративним судом рішення у справі №460/14136/23.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що з 12.08.2020 позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , з 02.03.2022 - на посаді командира роти бойового управління.

У квітні 2023 року, у зв`язку з зверненням позивача, Військова частина НОМЕР_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення розрахунку позивачу вислуги років військової служби на пенсію за вислугу років.

Листом від 16.05.2023 №765/1/1119 Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повернуло без реалізації перший примірник особової справи №О-18 дск ОСОБА_1 та з посиланням на п.«а» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" повідомлено, що Фінансово-економічним управлінням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України не проведено розрахунок вислуги років на пенсію по першому примірнику особової справи, у зв`язку з тим, що календарний строк його військової служби складає менше 25 років. Рекомендовано долучити до особової справи підрахунку пенсії за змішаним стажем, довідку форми ОК-5 з Пенсійного фонду України та оригінал трудової книжки та повторно надіслати особову справу для розрахунку вислуги років на пенсію.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку вислуги років на пенсію протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку вислуги років позивача, що дає право на пенсію, з урахуванням його пільгових періодів служби, вчинені не на підставі, в не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Статтею 1 Закону №2262-XII визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом "а" ч.1 ст.12 Закону №2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Порядок № 393 визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Пунктом 1 цього Порядку визначено перелік періодів, що зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону.

Відповідно до п.3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема:

а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) один місяць служби за два місяці: на атомних підводних крейсерах, атомних підводних човнах, дизельних підводних човнах, обладнаних допоміжними атомними енергетичними установками, і підводних човнах із спеціальними енергетичними установками - за умовами, що визначаються Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України.

Також пунктом 4 Порядку №393 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії.

Положеннями ст.12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

В свою чергу, постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Отже, як вірно висновував суд першої інстанції, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII.

Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою №393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч.4 ст.17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

Водночас, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 травня 2021 року у справі №140/1753/19.

Згідно з витягом з послужного списку №1004 від 12.06.2023, позивач проходив військову службу з 30.03.1993 по 24.05.2002, з 14.10.2011 по 15.04.2020 та з 12.08.2020 по даний час.

Крім того, відповідно до витягу з послужного списку №1005 від 12.06.2023, позивач має пільгові періоди проходження військової служби в період з 20.05.1996 по 24.05.2002, а саме: служба у віддаленій місцевості Мурманськ-152 відповідно до наказів №316 від 21.06.1996 та №215 від 24.05.2002, служба на ПЧ з СЕЧ відповідно до наказів №128 від 22.10.1996 та №4 від 18.01.2001, №13 від 08.02.2001 та №215 від 24.05.2002.

Також згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 13.11.2019 №350148611/936 ОСОБА_1 в період з 29.12.2018 по 23.05.2019 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 №1008 від 12.06.2023 ОСОБА_1 в період з 19.06.2022 по 02.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населених пунктів Запорізької області.

Суд першої інстанції вірно висновував, що повертаючи матеріали особової справи позивача без реалізації, відповідач обґрунтовував не проведення розрахунку вислуги років для призначення пенсії, у зв`язку з тим, що календарний строк його військової служби складає менше 25 років, однак відповідач при обрахунку вислуги років позивача не враховував зазначені вище пільгові періоди його військової служби (з 20.05.1996 по 24.05.2002, з 29.12.2018 по 23.05.2019 та з 19.06.2022 по 02.03.2023), а відтак вислуга років позивача складає більше 25 років.

Суд першої інстанції також вірно застосував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а, у якій касаційний суд відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, у якій сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393».

Отже, таке правове регулювання та наведена вище позиція Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІі положенням цього Закону не суперечить.

Крім цього, Конституційний Суд України теж неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Висновки аналогічні за змістом викладені Верховним Судом у постановах від 28.02.2023 у справі №260/7359/21 та від 22.05.2022 у справі №480/4643/20.

Що стосується доводів апелянта про невизначеність періодів протягом яких Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, так як відсутня норма у законодавстві, щодо пільгового обрахунку, то апеляційний суд висновує наступне.

Пунктом 2.3. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): 1) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Крім того, на пільгових умовах один місяць за три місяці згідно абзацу сьомим підпункту 1 пункту 2.3 розділу II Положення зараховується час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до вимог частини 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, відсутність норм права, які визначають пільгову умову обрахунку вислуги років, не може бути підставою для відмови у такому обрахунку.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем надано до матеріалів позовної справи розрахунок вислуги складений ним особисто, то такі є необґрунтованими з урахуванням наведених вище висновків суду та встановлених обставин справи.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення відповідача щодо обрахунку вислуги років призначенні пенсій згідно з п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII, виходячи виключно з календарних днів служби, без врахування періодів служби, яка обчислюється на пільгових умовах є протиправними та з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача відповідача слід зобов`язати провести ОСОБА_1 розрахунок вислуги років, у якому врахувати пільгову вислугу за періоди військової служби з 20.05.1996 по 24.05.2002, з 22.10.1996 по 23.01.2001, з 07.02.2001 по 08.04.2002, з 29.12.2018 по 23.05.2019, з 19.06.2022 по 02.03.2023.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №460/14136/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич