Справа № 609/1088/24
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1088/24

2-а/609/28/2024

16 вересня 2024 року Шумськийрайонний суд Тернопільськоїобласті

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В,

за участю секретаря судового засідання: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

учасники справи не з`явилися

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

2. Позов обґрунтований тим, що 11 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №201, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення від 11 червня 2024 року суть вчиненого правопорушення полягає у порушенні організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних, та резервістів ПП «Шумськ Хліб».

Однак, датою розгляду оскаржуваної постанови зазначено 11 червня 2024 року, постанова № 201, але в подальшому відповідачем зазначається, що розгляд відбувся 14 червня 2024 року, та номер постанови 429.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2024 року ВП № 75708252 (та усіх інших документах виконавчого провадження) виконавчим документом, який пред`явлений відповідачем до примусового стягнення зазначено саме постанову від 11.06.2024р. №201.

Таким чином, позивач вказує на те, що порушення взагалі є неприпустим з боку відповідача, та слугує самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки неможливо встановити час розгляду справи відповідачем та перевірити дотримання останнім норм КУпАП стосовно строків винесення постанови, виклику осіб, та й взагалі процедури розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, як оскаржувана постанова, так і протокол, містять лише загальні посилання на законодавчі норми із викладенням змісту самої статті, без зазначення сутті правопорушення, зокрема на п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, ст. 16 Закону України «Про оборону України», ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 38 «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також позивач звертає увагу на те, що жоден з абзаців п. 34 Порядку № 1487 не містить обов`язку саме наявності «графіку звіряння списків персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників», які висвітлені в оскаржуваній постанові та протоколі, як протиправні зі сторони позивача, оскільки вищевказаним порядком слідує обов`язок підприємства звіряти дані персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників не рідше одного разу на рік, тому висновок про| відсутність такого графіку звіряння списків станом на 2024 рік не може свідчити про порушення позивачем п. 34 Порядку № 1487.

У свою чергу, як вказує позивач, не знаходить свого підтвердження встановлення відповідачем порушення п. 34 Порядку № 487 стосовно «доведення під час прийняття на роботу призовників,військовозобов`язаних та резервістів правил військового обліку під особистий підпис під час прийняття на роботу не в повному обсязі».

По-перше, абсолютно не конкретизовано, що означає «не в повному обсязі» та яких саме працівників не проінформовано під особистий підпис про правила військового обліку.

Так, при проведені позапланової перевірки представником відповідача надавались особові справи працівників ПП «Шумськ Хліб», де у трьох військовозобов`язаних був відсутній підпис про ознайомлення із правилами військового обліку.

Позивач також звертає увагу, що вищезазначені працівники приймались на роботу до ПП «Шумськ Хліб» до 30.12.2022 року, тобто до прийняття Порядку № 1487, який набрав чинності саме 30.12.2022 року, а тому, не можуть кваліфікуватись дії позивача як порушення норм Порядку № 1487, оскільки на момент прийняття на роботу вищезазначених працівників такого порядку, та власне обов`язку підприємства про ознайомлення під особистий підпис працівників із правилами військового обліку не існувало.

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації її дій як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт вчинення правопорушень після 19.05.2024 року, оскільки до цього часу ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не існувало. Однак, відповідачем взагалі не встановлено дату початку вчинення правопорушень та власне не зазначено у чому полягає їх суть, що унеможливлює притягнення її до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова не може вважатись правомірною, а відповідно підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Вказує позивач і на те, що відповідачем надається недостовірна інформація стосовно отримання нею оскаржуваної постанови 14.06.2024 року, оскільки вона її не отримувала ні в ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, а ні засобами поштового зв`язку. Із оскаржуваною постановою ознайомилась лише 08.08.2024 р. в межах виконавчого провадження № 75708252, відкритого з приводу примусового виконання оскаржуваного рішення відповідача. Всі наведені вище факти, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином позивач вважає, що відповідачем не доведено факту порушення нею законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в матеріалах адміністративної справи відсутні документи та матеріали, які можуть вважатись доказами вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає достатніх підстав зробити висновок про те, що вона вчинила дане адміністративне правопорушення. А тому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №201 від 11.06.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити провадження у справі, а судові витрати покласти на відповідача.

3. 04.09.2024 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому остання зазначає, що 21.08.2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла ухвала про відкриття провадження, що в суді перебуває справа № 609/1088/24 за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 14.08.2024 відкрито провадження у справі.

Ознайомившись із текстом позову, висловленими позивачем аргументами, вважає його таким, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

11.06.2024 року близько 16 год.15 хв. комісією першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 : здійснено позапланову перевірку з організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПП «Шумськ Хліб», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення перевірки встановлено, що відповідно до наказу №31 від 23.12.2019 року призначена відповідальною за ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних та призовників на підприємстві ПП «Щумськ Хліб» - економіст ОСОБА_1 .

Під час проведення перевірки також встановлено, що всупереч п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487: до призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку під особистий підпис під час прийняття на роботу доводяться не в повному обсязі; відсутній графік звіряння списків персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників.

Однак, ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ст. 16 ЗУ «Про оборону України», ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, п.13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560.

Представник відповідача вказує на те, що в діях ОСОБА_1 вбачається діяння, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.210-3 КУпАП, оскільки таке було вчинене в особливий період, відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який на даний час триває.

Таким чином, сторона відповідача просить поновити строк та прийняти відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог позивача відмовити та розглядати справу без участі представника.

4. 16.09.2024 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акту фіксації ознайомлення та роз`яснення начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 зі змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 громадянці ОСОБА_1 від 11.06.2024 року.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2024 року розгляд справи був відкладений на 16 вересня 2024 року.

7. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представила суду заяву про розгляд справи у її відсутності із повним підтриманням позовних вимог. А також просить не брати до уваги відзив відповідача на позовну заяву та акт фіксації ознайомлення та роз`яснення ОСОБА_1 змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, заперечує щодо їх долучення до матеріалів справи.

8. У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте як вбачається із поданого ним відзиву на позов справу просить розглядати у їх відсутності.

9. Згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Як вбачається із протоколу №1/124 про адміністративне правопорушення від 11.06.2024 року, складенного інструктором рекрутингу та комплектування першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим сержантом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 порушила вимоги п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, а саме: до призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку під особистий підпис під час прийняття на роботу доводяться не в повному обсязі; відсутній графік звіряння списків персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників.

11. Установлено, що оскаржуваною постановою № 201 від 11 червня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Позивач визнана винною у тому, що порушила вимоги п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, а саме: до призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку під особистий підпис під час прийняття на роботу доводяться не в повному обсязі; відсутній графік звіряння списків персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ст. 16 ЗУ «Про оборону України», ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, п.13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, і вчинила це в умовах особливого періоду.

12. Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №75708252 від 05.08.2024 року, заступником начальника Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанишиним Анатолієм Борисовичем, відкрито виконавче провадження з виконання постанови №201 від 11.06.2024 року, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення із ОСОБА_1 штрафу в сумі 3400,00 грн.

ІV. Оцінка Суду.

13. За умовами ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

14. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

16. За правилами ч.5 ст.160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

17. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП)

18. Відповідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

19. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

20. Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

21. Постановою КМ України № 154 від 23.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення). Так, згідно з п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, окрім іншого, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (п. 12 Положення).

22. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

23. Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

24. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

25. Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

26. Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

27. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України.

28. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про оборону України» підприємства, установи та організації усіх форм власності забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання

29. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» підприємства,установи і організації зобов`язані забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

30. Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України.

31. Згідно абз. 10 п. 34 Порядку № 1487 з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють: періодичне звіряння _писків персонального військового обліку із записами у їх військово-облікових документах. Не рідше одного разу на рік проводять звіряння даних списків персонального військового обліку з обліковими документами відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, в яких вони перебувають на військовому обліку.

Таким чином, із вище вказаного пункту Порядку № 1487 слідує обов`язок підприємства звіряти дані персонального військового обліку із записами у військово-облікових документах працівників не рідше одного разу на рік, тому висновок про| відсутність такого графіку звіряння списків станом на 2024 рік не може свідчити про порушення позивачем п. 34 Порядку № 1487.

32. За приписами ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

33. Згідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

34. Відповідно до ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

35. Частиною 2 ст.277 КУпАП не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення передбачені ст.210-1 КУпАП.

Аналіз наведених вище правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше, ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших правна участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.210 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

З аналізу досліджених у ході судового розгляду доказів суд приходить до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності вище вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, суду беззаперечно не доведено, що позивач ОСОБА_1 була завчасно належним чином повідомлена за три доби до дати розгляду справи відносно неї. Натомість, від відповідача до суду жодних доказів на підтвердження повідомлення позивача про складення відносно неї постанови до суду не надано.

При цьому доводи позивача щодо необізнаності з фактом винесення оскаржуваної постанови, часом розгляду справи, неврученням її копії не було спростовано відповідачем, оскільки у вище вказаній постанові був відсутній підпис позивача щодо отримання такої постанови. А представлений стороною відповідача акт фіксації ознайомлення та роз`яснення начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 зі змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 громадянці ОСОБА_1 від 11.06.2024 року, суд не може брати до уваги та вважати як належний та допустимий доказ, оскільки такий не регламентується чинним законодавством.

Також, оскаржувана постанова містить суперечності в частині дати розгляду справи, тобто датою розгляду оскаржуваної постанови зазначено 11 червня 2024 року, постанова № 201, але в подальшому відповідачем зазначається, що розгляд відбувся 14 червня 2024 року, та номер постанови 429. Вище зазначене не дає суду можливості вставновити час розгляду справи відповідачем та перевірити дотримання останнім норм КУпАП стосовно строків винесення постанови, виклику осіб, та й взагалі процедури розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

36. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для встановлення «обґрунтованості висунутого обвинувачення» у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази по усім епізодам обвинувачення, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

Слід зазначити, що відповідачем не конкретизовано сутті самого правопорушення, тобто яких саме працівників не було проінформовано під особистий підпис про правила військового обліку та не зазначено яким саме абзацом п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ№ 1487 не було виконане позивачем, що унеможливлює суду вважати правомірним притягнення останньої до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП України.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти порушення порядку прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, встановлення самого факту правопорушення.

Відтак, суд не приймає в якості належних та допустимих доказів постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення тому, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

37. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано жодних об`єктивних і беззаперечних, узгоджених між собою доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

37. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

38. Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

39. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_4 при прийнятті оскаржуваної постанови порушив зазначені вище норми КУпАП, належних доказів винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та правомірності свого рішення суду не надав, вимоги позивача щодо скасування постанови знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

40. Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 139 КАС України, якими, крім іншого, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 грн., слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області 14 серпня 2024 року в цій справі зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №201 від 11.06.2024 року, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

5. Заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення шляхом зупинення стягнення на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 201 від «11» червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, яке здійснюється у виконавчому провадженні № 75708252, що перебуває в провадженні Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до набрання судовим рішенням у справі законної сили, та заборони її виконання до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі, скасувати з дня набрання даним судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 16 вересня 2024 року.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ