Справа № 520/22574/24
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

16 вересня 2024 року Справа № 520/22574/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Владислава Єгупенка,

за участю секретаря судового засідання Артема Чорного,

за участю:

представника позивача - Савіна О.С,

представника відповідача - Зонова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства МОНОЛІТ (Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман., вул. Центральна, буд. 2-А, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, м. Харків, вул.Пушкінська, буд. 46, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Селянське (фермерське ) господарства МОНОЛІТ звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу № 725/4-2040 від 09 серпня 2024 року.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання у справі.

30.08.2024 до суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просив закрити провадження по справі №520/22574/24 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Моноліт», до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ДПС про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу №725/4-2040 від 09.08.2024 року.

В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено, що предметом спору по справі №520/22574/24 є Рішення ГУ ДПС про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу №725/4-2040 від 09.08.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості СФГ «Моноліт», яка підлягає стягненню, який додано до Рішення №725/4-2040, сума податкового боргу за податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи № вiд 17.02.2024 складала 4 059 755,94 гривень. Станом на 30.08.2024 сума податкового боргу за податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи № вiд 17.02.2024 сплачена у повному обсязі, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків. Відповідач зазначив, що станом на теперішній час (у зв`язку з погашенням податкового боргу) Рішення ГУ ДПС про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу №725/4-2040 від 09.08.2024 року втратило чинність, не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення. Вказані обставини, на думку відповідача, є підставою для закриття провадження у даній справі.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо заявленого клопотання, дослідивши доводи клопотання, суд дійшов наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.

При цьому, адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;

7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили;

8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, із зазначеної норми вбачається, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду адміністративної справи без вирішення її по суті та винесення рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Селянське (фермерське ) господарства МОНОЛІТ звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу № 725/4-2040 від 09 серпня 2024 року.

Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені ст. 238 КАС України і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, в тому числі і в зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

Відповідач у клопотанні про закриття провадження у справі посилається на те, що станом на теперішній час (у зв`язку з погашенням податкового боргу) Рішення ГУ ДПС про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу №725/4-2040 від 09.08.2024 року втратило чинність, не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Разом з тим, вказані відповідачем обставини не є підставою для закриття провадження у справі відповідно до положень вищезазначеної норми права.

З огляду на доводи та обґрунтування позовної заяви, суд приходить до висновку, що такі потребують перевірки в межах розгляду справи по суті з метою встановлення наявності/відсутності у позивача будь-якого порушеного права оскаржуваним рішенням відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 238, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства МОНОЛІТ (Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман., вул. Центральна, буд. 2-А, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, м. Харків, вул.Пушкінська, буд. 46, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16.09.2024.

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО