Справа № 140/32276/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/32276/23 пров. № А/857/5094/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Шинкар Т. І..,

суддів: Іщук Л. П.

Обрізка І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Лозовський О.А.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Луцьку 18 грудня 2023 року, у справі № 140/32276/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

19.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язати зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 на посаді гірника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» з 27.09.2010 по 13.07.2012 та з 14.07.2012 по 07.12.2012 у філії ТзОВ «Луганскшахтострой» в повному обсязі згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ; зобов`язати зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи вересень 2019 року - квітень 2021 року на ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля»; зобов`язати перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021 (з дати призначення пенсії).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.2019 по 02.04.2021 у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» до пільгового стажу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.09.2019 по 02.04.2021 у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зобов`язав відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 01.09.2019 по 02.04.2021 у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» попри відсутність сплати страхових внесків роботодавцем, оскільки це відбулось не з вини позивача. У задоволенні позовних вимог щодо зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 судом першої інстанції відмовлено як передчасні, так як ОСОБА_1 не доведено та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту звернення позивача до відповідача із відповідною заявою. Щодо вимог про зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 27.09.2010 по 13.07.2012 та з 14.07.2012 по 07.12.2012 у філії ТзОВ «Луганскшахтострой» то суд першої інстанції зазначив, що таке питання вирішено рішенням відповідача від 24.12.2021 за №39/1251.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в частині відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021 та зобов`язання такі дії вчинити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що наявність трудового стажу за період роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 на посаді гірника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема архівними витягами та довідками. Апелянт наголошує на тому, що оскільки відповідач у добровільному порядку не призначає пенсії на пільгових умовах, чим грубо порушує норми ст.19 Конституції України, він був змушений звернутись до суду із захистом своїх прав, однак судом першої інстанції необґрунтовано йому відмовлено у задоволенні цієї позовної вимоги.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.10.2021.

ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 24.12.2021 №39/1251 розглядаючи заяву позивача дійшло висновку, що періоди роботи з 27.09.2010 по 13.07.2012, з 14.07.2012 по 07.12.2012, підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за фактичною тривалістю з урахуванням даних щодо сплати страхових внесків, підтвердивши такі періоди роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії.

18.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо права на пенсію на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 18.04.2022 відмовило ОСОБА_1 у задоволенні його заяви зазначивши, що «…при призначенні пенсії до пільгового стажу з повним робочим днем під землею не враховано періоди Вашої роботи у листопаді 2012 у ТзОВ «Луганськшахтострой» та період з грудня 2018 року по квітень 2021 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України…». Також зазначено, що зарахування до страхового стажу згаданих періодів роботи можливе за умови повної сплати страхових внесків роботодавцями та відображення їх у системі персоніфікованого обліку; розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 45 років 8 місяців 20 днів з них пільговий стаж позивача за Списком №1 з повним робочим днем становить 7 років 10 місяців 07 днів, 2 місяці 13 днів навчання за фахом т а 18 років 7 місяців додатковий стаж.

Повторно звернувшись до відповідача в червні 2023 року щодо права на пенсію на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за Списком №1, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 18.07.2023 в чергове відмовило у задоволенні його заяви.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацом третім частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини другої статті 40 вказаного закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, зміст наведених положень законодавства у сфері пенсійного забезпечення дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що розмір пенсії шахтарів напряму залежить від страхового та пільгового стажу на підземних роботах.

Так, абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третя статті 24 Закону №1058 - застосовується з 01 жовтня 2017 року).

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058).

Як передбачено частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, як це правильно зазначив суд першої інстанції, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, при вирішенні спору суд апеляційної інстанції враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині відмови судом першої інстанції у зарахуванні періоду роботи позивача з 26.10.2004 по 16.09.2010 на ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка», то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Матеріалами справи, зокрема записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.12.1996 (а.с. 11), архівним витягом з наказу № 122-к від 25.10.2004 (а.с. 17), архівним витягом з наказу № 143-к від 27.12.2004 (а.с. 18), архівним витягом з наказу № 1-в/к від 04.01.2005 (а.с. 19), архівним витягом з наказу № 163 в/к від 20.09.2010 (а.с. 24), архівною довідкою № 823 від 11.11.2021 (а.с. 16), архівною довідкою № 822 від 11.11.2021 (а.с. 15) підтверджується той факт, що ОСОБА_1 у період з 26.10.2004 по 16.09.2010 дійсно працював на посаді гірника підземного ІІІ розряду, прохідника підземника з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка».

Крім цього, факт зайнятості позивача у зазначений період підтверджується витягами з наказів про результати проведення атестації робочих місць (а.с. 26-51) та довідкою форми ОК-5 із даними про виплату заробітної плати та сплату страхових внесків (а.с 52-53).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами скаржника та вважає, що оскільки страхувальник (роботодавець) щомісячно із заробітної плати здійснює відрахування страхових внесків, то факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу страхового стажу, що узгоджується з позицією ВС, викладеною у постанові від 30 червня 2021 року № 813/2077/17.

Аналогічно, не сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду не є відповідальністю працівника.

Одним із ключових моментів зарахування до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є робота у повний робочий день.

Так, згідно з пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731), під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Факт роботи повний робочий день ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції. Зокрема, у архівній довідці №823 від 11.11.2021 зазначено, що за період з 26.10.2004 по 16.09.2010 ОСОБА_1 на роботу з неповним робочим днем не переводився.

Підсумовуючи наведені вище законодавчі норми та враховуючи наявні у справі письмові докази, суд апеляційної інстанції не погоджується із позицією суду першої інстанції та доходить висновку, що період роботи 26.10.2004 по 16.09.2010 на посаді гірника підземного ІІІ розряду та прохідника підземного з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу позивача.

Відтак, підтверджений матеріалами справи пільговий стаж ОСОБА_1 становить:

- період роботи з 19.05.2003 по 04.10.2004 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» становить понад 01 рік 04 місяці;

- період роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 у ШПУ №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» становить понад 05 років 10 місяці;

- період роботи з 27.09.2010 по 07.12.2012 у філії ТзОВ «Луганскшахтострой» становить понад 01 рік 09 місяці;

- період з 14.07.2012 по 07.12.2012 у ТзОВ «Луганскшахтострой» становить понад 04 місяці;

- період роботи з 11.12.2012 по 02.04.2021 у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» становить понад 08 років 03 місяці.

Тобто, у підсумку пільговий та страховий стаж позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно із ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яка встановлює вимогу шахтарям-чоловікам відпрацювати на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України не менш як 15 років, становить понад 17 років.

Отже, суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового та пільгового стажу період роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 та, як наслідок, у призначенні, перерахунку та виплаті пільгової пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з мотивів передчасності та недоведеності доказами у матеріалами справи підтверджень щодо звернення ОСОБА_1 до відповідача з відповідними заяви, дійшов помилково висновку.

Суд апеляційної інстанції, окрім того, вважає необхідне зазначити ще й таке.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Таким чином неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, але задоволення відповідних вимог можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо того, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)).

У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх і застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, маючи усі законні підстави, фактично звертався із вимогою зарахування спірних періодів роботи до страхового та пільгового стажу із кінцевою метою - призначення такої пенсії, однак діями відповідача, було порушено його право на соціальний захист, закріплений статтею 46 Конституції України.

Слід зауважити, що в апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови саме в призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», хоч викладає свої вимоги у спосіб зобов`язати перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021 (з дати призначення пенсії).

Так, згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції в силу приписів ч.2 ст.9 КАС України та встановлених обставин у справі, на підставі досліджених належних та допустимих доказів вважає, що для захисту законних прав і інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021 та здійснити позивачу виплати недоплачених сум пенсій у зв`язку з її призначенням у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до підпунктів 3, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В контексті вищезазначеного, суд не вправі зобов`язати відповідача перерахувати пенсію, яка ще фактично не була призначена позивачу, відтак у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки рішення суду в частині задоволення позову про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 11.12.2019 по 02.04.2021 у ВП шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» сторонами не оскаржується, то в силу приписів ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції такому оцінки не надає.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач в силу приписів процесуального закону не довів суду правомірність своїх дій. Ні заперечення на позовну заяву, ні відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не було подано, що ще раз підтверджує протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно встановлені обставини у справі, а тому таке слід скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в частині відмови в позові скасувати та у цій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи з 26.10.2004 по 16.09.2010 на посаді гірника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на ШПУ № 3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 виплати недоплачених сум пенсій у зв`язку з її призначенням у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко