Справа № 480/7447/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
13 вересня 2024 року Справа № 480/7447/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми клопотання представника військової частини НОМЕР_1 та представника військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
22.08.2024 р. через систему "Електронний суд" до Сумського окружного адміністративного суду через представника ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року, виходячи з фіксованої величини 4051,26 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року, виходячи з фіксованої величини 4051,26 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 в сумі 22 216,59 грн.
Ухвалою суду від 26.08.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, серед іншого, відповідач просить позовну заяву залишити без розгляду.
Клопотання мотивоване тим, що 15.08.2018 позивач був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 та 22.08.2024 року позивач через 6 років подав позовну заяву до суду про спір щодо не здійснення виплати в/ч НОМЕР_2 на його користь відповідної виплати грошових коштів через 43 місяці після звільнення.
Відповідач вважає, що строк подання позовної заяви позивачем було пропущено, оскільки строк звернення до адміністративного суду з позовом, пов`язаним зі звільненням з публічної служби, є спеціальним та відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) становить один місяць, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач звернувся з цим позовом поза межами місячного строку з дня проведення з ним остаточного розрахунку та не навів обставин, які би свідчили про поважність причин його пропуску, відповідач вважає, що є наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Третя особа - військова частина НОМЕР_2 надала пояснення щодо позовних вимог та зазначила, що 15.08.2018 позивач був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 . Тільки 27.08.2024 позивач подав дану позовну заяву до суду. Третя особа вважає, що строк подання позовної заяви позивачем було пропущено, оскільки в силу положено ч. 1 та ч. 2 ст.233 Кодексу законів про працю України у новій редакції введено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Позивач не був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про нарахування йому індексації грошового забезпечення. Доказів, що відповідач чинив йому перешкоди у отриманні відповідної інформації, позивачем не надано. При цьому позивач, звертаючись до суду у серпні 2024 року, висуває вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, що не може бути розцінено, як належна поведінка у розумний строк.
Отже, позивачем не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.
Розглянувши подані клопотання відповідача та третьої особи, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року, виходячи з фіксованої величини 4051,26 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 в сумі 22 216,59 грн.
Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Суд звертає увагу, що відповідно до частин другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.
Крім цього, відповідно до п.1 Глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно п.1 постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020р. до 31 грудня 2022р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001 та від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що строк звернення позивача із даним позовом до суду не пропущено, а тому клопотання відповідача та третьої особи задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.
У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Прилипчук