Справа № 620/10211/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати пенсії за віком з 21.03.2022 з урахуванням даних по заробітній платі на підставі виправленої довідки № 1471/171-12 від 23.12.2022 за період роботи на Чернігівській фабриці індивідуального пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття» за 1988 - 1995 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та здійснити виплату пенсії за віком з 21.03.2022 з урахуванням заробітної плати на підставі даних виправленої довідки № 1471/171-12 від 23.12.2022 за період роботи на Чернігівській фабриці індивідуального пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття» за 1988 - 1995 роки, із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 21.03.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12).

Як зазначає позивач, під час призначення пенсії за віком органом Пенсійного фонду України не було враховано заробітну плату позивача згідно поданих архівних довідок №329/17.1-12, №330/17.1-12 від 27.04.2022 за період роботи на Чернігівській фабриці індивідуального пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття» за 1988 - 1995 роки до проведення перевірки обґрунтованості їх видачі архівною установою, що підтверджується відповідями ГУ ПФУ в Чернігівській області.

23.01.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до ОСОБА_1 із листом, в якому просило терміново звернутися до управління (а.с. 11).

З огляду на лист ГУ ПФУ в Чернігівській області від 22.02.2023, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 23.12.2022 №1471/171-12 було проведено з 01.02.2023 на підставі заяви позивача від 31.01.2023 (а.с. 12).

Згідно із листом відповідача від 28.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області згідно із наказом від 25.05.2022 №312 було здійснено контрольний захід щодо обґрунтованості видачі архівною установою довідок про заробітну плату, яким встановлено розбіжності в довідці №329/17.1-12 та у висновках акту №2500-0902-1/1826 від 03.06.2022 рекомендовано архівній установі надати нову довідку з виправленнями згідно додатку (а.с. 13-14).

Архівним відділом було роз`яснено позивачеві листом від 02.03.2023, що 17.05.2022 архівним відділом було виправлено всі розбіжності та складено нові довідки від 17.05.2022 №462/17.1-12, 46317.1-12, які працівники відділу перевірок отримали 31.05.2022, про що свідчить запис у журналі реєстрації вихідних документів. Водночас, на усне звернення працівників відділу контрольно-перевірочної роботи було складено та підписано повторно аналогічну довідку від 23.12.2022 (а.с. 16).

Вважаючи дії відповідача в частині проведеного перерахунку пенсії не з дати призначення протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 вищевказаного Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 58 Закону 1058-IV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

За приписами пунктів 4.1 та 4.3 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Положеннями статті 40 Закону 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, з аналізу статті 40 Закону 1058-IV слідує, що за загальним правилом обчислення пенсії здійснюється за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Однак, вказане правило має виключення, коли для обчислення пенсії може бути врахований страховий стаж до 01.07.2000, а саме, у двох випадках:

- за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року довідкою про заробітну плату первинними документами;

- в разі, якщо страховий стаж починаючи 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, під час призначення пенсії за віком органом Пенсійного фонду України не було враховано заробітну плату позивача згідно поданих архівних довідок №329/17.1-12, №330/17.1-12 від 27.04.2022 за період роботи на Чернігівській фабриці індивідуального пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття» за 1988 - 1995 роки до проведення перевірки обґрунтованості їх видачі архівною установою, що підтверджується відповідями ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Так, апелянт зазначає, що перерахунок та виплата пенсії позивачці з урахуванням заробітної плати (доходу) не проводились, оскільки, довідки направлено на перевірку достовірності та обґрунтованості видачі згідно первинних документів.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1 Порядку №22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

За приписами пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період.

Водночас, обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

З матерілів справи вбачається, що територіальним органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком позивачу не було враховано довідки про заробітну плату та ініційовано проведення звірки, за наслідками якої складено акт перевірки від 03.06.2022, яким встановлені певні розбіжності в указаних відомостях. Водночас, згідно із листом архівної установи, останньою усунуті виявлені розбіжності на вимогу представників відділу перевірки та видано оновлену довідку від 17.05.2022 (а.с. 15, 16).

В той же час, колегія суддів зауважує, що незважаючи на дату довідки, перевірка обґрунтованості її видачі проведена за наслідками заяви позивача про призначення пенсії та згідно із нормами пенсійного законодавства така перевірка повинна бути проведена в строк, визначений пунктом 4.3 Порядку №22-1.

Судом встановлено, що за призначенням пенсії позивач звернулась у квітні 2022 року та надала відповідний пакет документів, зокрема довідки про заробітну плату від 27.04.2022. З огляду на лист відповідача від 28.04.2023 (а.с. 13-14) запит щодо перевірки відомостей, зазначених у довідках надійшов до управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 29.04.2022. Водночас, наказ про призначення перевірки виданий лише 25.05.2022.

За наслідками перевірки складений акт від 03.06.2022, яким як зазначає відповідач зафіксовані виявлені розбіжності в одній із виданих архівним відділом довідках, водночас матеріалами справи не підтверджується повідомлення пенсіонера про виявлені розбіжності та неврахування спірної довідки за відсутності виправленої. Матеріали справи свідчать про направлення ОСОБА_1 листа лише 23.01.2023, тобто після спливу пів року після проведеної перевірки.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд зазначає, що недотримання суб`єктом владних повноважень Порядку не може мати негативні наслідки для особи, що звернулася за призначенням пенсії, а отже, й не може впливати на її особисті права, в тому числі на право отримання пенсійних виплат в належному розмірі.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє дійти висновку, що нарахування пенсії в повному обсязі, тобто в належному розмірі покладається на відповідний територіальний орган ПФУ, а тому у протилежному випадку даний орган буде діяти не на підставі, не в межах повноважень і не в порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому такі дії мають бути визнані протиправними та вчиненими з вини органу - суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про призначення пенсії за віком без врахування довідки про заробітну плату, та подальший перерахунок пенсії за наслідками перевірки її обґрунтованості провівши не з дати призначення пенсії, а лише після отримання відповідних підтверджень, діяв не в межах встановлених пенсійним законодавством. Призначення перевірки через місяць після надходження відповідного запиту, а також неповідомлення особи про наслідки перевірки, якою встановлені певні розбіжності, призвели до затягування перерахунку пенсії у відповідному розмірі та обмеження права особи на отримання цієї пенсії в належному розмірі. Виявлені розбіжності бути виправлені органом, що видав довідку в травні 2022 року, зазначення невірних відомостей не є виною пенсіонера, а посилання відповідача на те, що довідка отримана невстановленою особою, а архівна установа жодного разу не запропонувала забрати довідку із оновленими даними до грудня 2022 року не може слугувати підставою для покладення додаткового тягаря доведення на особу, що звернулась до пенсійного органу за призначенням пенсії, гарантованої державою.

Верховний Суд у справі № 826/14837/16, розглянутій 31 березня 2020 року зазначив, що «пенсія за віком - це свого роду державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи та підлягає безумовному поверненню державою в установленому розмірі протягом всього життя пенсіонера, крім випадків, що можуть бути встановлені законом. Особу можна позбавити як права на депозит, так і права на пенсію лише за добровільної відмови від цього виду власності.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, на переконання суду, не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних підтверджуючих документів при цьому без подальшого вчинення активних дій в межах прав, наданих пенсійним органам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату від 23.12.2022 слід проводити з дати призначення пенсії за віком, оскільки під час звернення із відповідною заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала всі необхідні документи, які з огляду на матеріали справи не викликали сумнівів у відповідача, останнім не було запропоновано надати додаткові докази чи підтверджуючі дані, а тому виявлені розбіжності та суперечності із отриманням уточненої довідки не може слугувати підставою для позбавлення права позивача на отримання пенсії у встановленому розмірі, навіть за умови, що така довідка видана в грудні 2022 року.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 12 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма