Справа № 400/3884/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/3884/24

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 24.05.2024, м. Миколаїв

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс-Центр С» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс-Центр С» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс-Центр С» про стягнення заборгованості в сумі 50635,16 грн., з яких 50458,06 грн. сума адміністративно-господарських санкцій, 177,10 грн. пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Позов обґрунтовано тим, що протягом 2023 року відповідач не працевлаштував інвалідів відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, у зв`язку з чим, до нього застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Ліс-Центр С» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції були встановлені такі обставини справи.

07.03.2023 року позивач відправив через електронний кабінет на веб порталі електронних послуг ПФУ відповідачу розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій в розмірі 50458,06 грн., що підтверджується квитанцією про розміщення документу в електронному кабінеті роботодавця на веб порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

У розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій за 2023 рік, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю зазначено, що:

- середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік складала 11 осіб,

- середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 0 осіб,

- норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 1 особа,

- середньорічна заробітна плата складає 100916,11 грн.,

- сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 50458,06 грн..

Оскільки вказана вище сума адміністративно-господарської санкції залишилась несплаченою, Фонд звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути як саму суму адміністративно-господарської санкції в розмірі 50458,06 грн., так і пеню в сумі 177,10 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з наведеними Фондом підставами для задоволення позову.

Позиція апелянта полягає в тому, що відносно Відповідача не було проведено перевірку органом Держпраці, а сам Відповідач мав працевлаштованих осіб з інвалідністю, зокрема, працівника, який є особою з інвалідністю та працював у 2022 році і звільнився у лютому 2023 року, а також на посаді директора ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю 2 групи і працює з жовтня 2023 року, та працівника ОСОБА_2 з грудня 2023 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного обсягу нормативно-правового регулювання, яке підлягає застосуванню судом при вирішенні цього спору.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

- про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Положеннями ст.20 Закону України №875 передбачено наступне.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Для реалізації положень статті 19 Закону № 875 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності» від 07.04.2023 року №307.

Відповідно до цього Положення програмний комплекс «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання):

- опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності;

- визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 Закону №875;

- створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону №875;

Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій формується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді PDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Відповідно до інформації, яка була надана Пенсійним фондом України, Відповідач зазначив у податкових розрахунках наступні дані:

Середньооблікова чисельність у січні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у лютому 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0.

Середньооблікова чисельність у березні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у квітні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у травні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у червні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у липні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у серпні 2023 року - 12 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у вересні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у жовтні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 0. Середньооблікова чисельність у листопаді 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 1. Середньооблікова чисельність у грудні 2023 року - 11 осіб, осіб з інвалідністю - 2.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.19 Закону №875 при розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення, то відповідно, середньооблікова чисельність штатних працівників у Відповідача складала - 11 осіб (11,08), осіб з інвалідністю - 0 осіб (0,25).

Таким чином, як вірно вказав позивач, відповідач за 2023 рік не виконав встановлений ч.1 ст.19 Закону №875 норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому слід враховувати, що маючи середньооблікову кількість штатних працівників 11 осіб з січня 2023 року, відповідач інформацію до державної служби зайнятості про вакантні місця для інвалідів (звітність за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) на протязі 2023 року не подавав, що не заперечується відповідачем та підтверджуєтеся листом Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості знаходиться в матеріалах справи від 25.03.2024 року №423/2-24м.

Колегія суддів погоджується із запереченнями позивача стосовно доводів відповідача про працевлаштування з жовтня 2023 року особи з інвалідністю ОСОБА_1 , стосовно якої відповідачем не надано жодного доказу, що дана особа є особою з інвалідністю, а також не надано доказів того, що в період січень - лютий 2023 року на підприємстві працювала особа з інвалідністю (довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, накази про прийом - звільнення, уточнюючи податкові розрахунки тощо).

Що стосується доводів апелянта про застосування до нього спірної суми адміністративно-господарських санкцій без попередньої перевірки органом Держпраці, то дані доводи колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

З 06.11.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю», яким у новій редакції викладено статтю 19 Закону №875.

Відповідно до внесених змін з 06.11.2022 року розрахунок адміністративно-господарських санкцій здійснюється автоматично без втручання посадових осіб Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Отже, оскільки з 06.11.2022 року змінився порядок розрахунку адміністративно- господарських санкцій і Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю вже його не здійснює, тому правові висновки Верховного Суду, які були сформовані по правовідносинам, до яких застосовувалась редакція статті 19 Закону №875 до 06.11.2022 року, і стосувалися можливості накладення на суб`єктів господарювання вказаних санкцій лише за результатами проведеної органами Держпраці відповідної перевірки, не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли після 06.11.2022 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс-Центр С» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька