Справа № 140/6931/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/6931/24 пров. № А/857/18401/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Шаповалової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Ковальчук В.Д.), ухвалена у порядку письмового провадження в м.Луцьк 05 липня 2024 року у справі № 140/6931/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2024 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» (далі - Товариство) про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної, в якій Товариство просило такі заходи вжити шляхом: - зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №141-р від 19.06.2024 про анулювання Товариству ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним: №1900053 терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Рівненська, буд. 98, АЗС, магазин на АЗС до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; - зобов`язання Головного управління ДПС у Волинській області внести інформацію до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального щодо зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №141-р від 19.06.2024 року про анулювання Товариству ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним: №1900053 терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Рівненська, буд. 98, АЗС, магазин на АЗС до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; - зобов`язання Головного управління ДПС у Волинській області виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництво, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію (записи, відомості) про анулювання Товариству ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900053 терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Рівненська, буд. 98, АЗС, магазин на АЗС до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року щодо вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позов не може бути забезпечений у спосіб, заявлений Товариством, оскільки такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті. Також суд позбавлений можливості перевірити очевидну протиправність розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №141-р від 19.06.2024, оскільки останнє прийняте у зв`язку із поданням заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Разом з тим, заявник не додає до заяви жодних документів, на підставі яких отримав дану ліцензію. При цьому, заява подана до пред`явлення позовної заяви. За таких обставин заявником не наведено та не підтверджено необхідними доказами очевидної протиправності розпорядження контролюючого органу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Товариство подало апеляційну скаргу, просить таку скасувати та вжити заходи забезпечення позову, які викладені в заяві про забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції проігнорував судову практику Верховного Суд у подібних правовідносинах та не навів підстав її незастосування; не з`ясував обставин, які мають значний вплив на інтереси третіх осіб та Товариства у зв`язку з анулюванням ліцензії; не надав оцінки тому, що спірне розпорядження №141-р від 19.06.2024 видано з підстав, що не передбачені у профільному Законі; не надав оцінки тому, що було допущено порушення процедури анулювання ліцензії, встановленої профільним законом; помилково зазначив, що ліцензія вичерпала свою дію та що він позбавлений можливості перевірити очевидну протиправність Розпорядження.

Відповідач подав на адресу апеляційного суду відзив в якому зазначив, що із наведеними в апеляційній скарзі аргументами відповідача не погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 05.07.2024 залишити без змін. Вказує, що позивачем подано позовну заяву з аналогічним предметом позову у справі №140/6971/24. Самі позовні вимоги за змістом не відрізняються між собою, а також подані в один день до суду.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як це вбачається з матеріалів справи, Товариством подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову 04.07.2024 до подання позову.

До заяви Товариство додало витяг з ЄДРПОУ, згідно якого основний вид діяльності 46.71 - Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; договори, укладені з покупцями на купівлю пального.

Згідно Ліцензії Серії АС на право роздрібної торгівлі пальним №1900053, така видана терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024.

19.06.2024 року Розпорядженням №141-р анульована ліцензія №1900053 терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 у зв`язку з встановленням факту подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Вважаючи, що такі рішення відповідача створюють реальну перешкоду підприємницькій діяльності, Товариство звернулось в суд із заявою про забезпечення позову до подачі позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача (майбутнього позивача) в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (майбутнього позивача) до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року (справа №520/1545/19), від 01 жовтня 2019 року (справа №420/912/19) ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або - очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Згідно зі сталою практикою застосування адміністративними судами наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про ймовірність ускладнень, пов`язаних з виконанням рішення суду, або про очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у адміністративному провадженні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.

Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі №826/4679/18.

За приписами статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Отже, як це правильно зазначив суд першої інстанції, можливість здійснення господарської діяльності по роздрібній реалізації пального безпосередньо залежить від наявності та чинності відповідної ліцензії. Водночас з дати отримання письмового розпорядження про її анулювання суб`єкт господарювання позбавлений можливості провадити господарську діяльність та здійснювати роздрібну торгівлю пальним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позов не може бути забезпечений у спосіб, заявлений ТОВ «Альянс Холдинг», оскільки такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Щодо негативних наслідків для господарської діяльності позивача, на які покликається Товариство, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень певним чином впливають на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зауважує, що Товариство не наводить та не подає доказів, які б вказували на очевидну протиправність розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №141-р від 19.06.2024, як на підставу забезпечення позову, передбачену ст.150 КАС України.

Щодо інших обґрунтувань заяви про забезпечення позову, таких як у разі не зупинення дії розпорядження та у випадку задоволення судом позовних вимог заявника щодо скасування спірного розпорядження, для відновлення порушених спірним розпорядженням прав позивача в подальшому необхідно буде докласти значних зусиль, а також зазнати чималих витрат для відновлення попереднього становища; неможливість виконання зобов`язань щодо реалізації пального за вже укладеними правочинами призведе до підриву ділової репутації підприємства та численних судових процесів з приводу сплати штрафних санкцій на користь контрагентів; невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам трудового колективу Товариства, який згідно штатного розпису на 2024 рік складає 15 кваліфікованих працівників, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Негативні наслідки, на які покликається Товариство, що можуть виникнути як безпосередньо у Товариства так і у контрагентів Товариства, то такі не підтверджені будь-якими доказами. Так само, апелянт не зазначив, які саме докази підтверджують доводи Товариства, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав Товариства.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про забезпечення позову подана до суду до подачі позовної заяви.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями даній судовій справі присвоєно унікальний номер №140/6931/24.

На час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції на ухвалу суду першої інстанції про відмову у вжиття заходів забезпечення позову у судовій справі, якій присвоєно унікальний номер №140/6931/24, відомостей про відкриття судом першої інстанції провадження за позовною заявою у такій справі суд апеляційної інстанції не має. Така ухвала суду в реєстрі судових рішень відсутня, а сторонами суду апеляційної інстанції не подана.

Як вказує в апеляційні скарзі представник податкового органу, Товариством подано позовну заяву з аналогічним предметом позову у справі №140/6971/24. Самі позовні вимоги за змістом не відрізняються між собою, а також подані в один день до суду, що представником Товариства не спростовано.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції обставини відсутності подання позову до суду першої інстанції, про забезпечення якого Товариство просить винести ухвалу, є самодостатньою підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Товариством не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень статті 150 КАС України, а застосування заходів забезпечення позову в запропонований Товариством спосіб, суперечать самому інституту забезпечення позову за встановлених обставин.

За таких обставин, з врахуванням положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову повно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 150, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у справі 140/6931/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 13.09.2024 відповідно до ч.3 статті 321 КАС України