Справа № 521/12742/24
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-а/521/126/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.

при секретарі - Замниборщ А.С. за участю

представника позивача - адвоката Дідик С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області, посилаючись на те, що 29 липня 2024 року інспектором УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно неї було винесено постанову серії ББА №137101 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у постанові серії ББА №137101 від 29 липня 2024 року, її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що вона, ОСОБА_1 , на трснпортному засобі «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , здійснювала рух, при цьому 14 травня 2024 року Біляївським районним судом Одеської області строком на один рік була позбавлена прва керувати транспортни засобом, чим порушила п. 2.1 А ПДР України.

Стверджувала, що вона не була обізнана про існування обмежень відносно неї щодо права керування транспортним засобом, оскільки не отримувала жодних судових повісток у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушения, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не отримувала копії судового рішення про позбавлення її права керування транспортними засобами, а про існування постанови Біляївського районного суду Одеської області про позбавлення її права керування транспортними засобами позивач дізналась 29 липня 2024 року від інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції при винесенні ним постанови серія ББА №137101.

Вказувала, що лише 07 серпня 2024 року вона через свого представника ознайомилась з матеріалами справи №496/2833/24 та з текстом постанови Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року у справі №496/2833/24, якою її визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Зазначила, що у справі №496/2833/24 відсутні повістки на ім?я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи, відсутній доказ поштового відправлення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи копії постанови Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року у справі №496/2833/24, тобто відсутнє поштове повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 або про відмову позивача від отримання поштового відправлення. Доказ особистого вручення під розписку ОСОБА_2 копії вищевказаної постанови суду також відсутній. Таким чином, позивач не була обізнана про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді позбавлення її права керування транспортними засобами строком на одиг рік, що унеможливлює наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП

Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд скасувати постанову серії ББА №137101 від 29 липня 2024 рокупро притягнення її, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити відносно неї провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2024 року вищевказану справу було прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 26-27).

Представник позивача, діюча на підставі ордеру від 08 серпня 2024 року, в судовому засіданні повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві та посила суд її задовольнити. Раніше, через систему «Електронний суд» надала відповідь на відзив (а.с. 72-75).

Представник відповідача УПП в Одеській області ДПП, діючий на підставі довіреності від 22 грудня 2023 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. ст. 124, 126 КАС України. Раніше надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 51).

В обґрунтування відзиву на позов, представник відповідача посилався на те, що 29 липня 2024 року о 20 год. 55 хв. в ході виконання службових обов`язків, інспектором взводу №l роти №1 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Макриця О.В. за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шоссе, 22/8, виявлено транспортний засіб «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянки ОСОБА_1 , яка керувала вищезазначеним транспортним засобом будучи позбавленою права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік постановою Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/2833/24, чим порушила п. 2.1.а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зазначив, що доказами вчинення громадянкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є постанова Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року по справі №496/2833/24, якою громадянку ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також витягами з відеозаписів портативного відеореєстратора інспектора.

Вказував, що з відеозапису портативного відеореєстратора інспектора чітко видно факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виражається у керуванні транспортним засобом «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому не працює ліва фарі в режимі ближнього світла, тому інспектор, в межах своїх повноважень, відреагував на виявлене ним адміністративне правопорушення та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинив транспортний засіб «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Інспектор підійшов до громадянки ОСОБА_1 та відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу, а саме те, що на керованому нею транспортному засобі «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 не працює ліва фара, на що позивач відповіла, що вона знає про таку несправність керованого нею транспортного засобу. В подальшому, інспектор наголошує громадянці ОСОБА_1 на його (інспектора) законній вимогі, надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР. Після чого, інспектор запитує у громадянки ОСОБА_1 : «Суд був?», на що позивач відповідає: «Так», що підтверджує той факт, позивач обізнана про існування відносно неї постанови Біляївського районного суду Одеської області.

В подальшому, інспектором за допомогою сайту «Судова влада України» було встановлено, що громадянка ОСОБА_1 постановою Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року по справі №496/2833/24 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Окрім того, інспектором було встановлено, що позивач не оскаржувала таке рішення Суду та постанова Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року по справі №496/2833/24 станом на 29 липня 2024 року набрала законної сили, а відтак, в діях громадянки ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв?язку з чим, інспектор повідомив, що відносно неї ( ОСОБА_1 ) буде винесено постанову, так як в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Посилаючись на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліціїпросив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 54-59).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. ст. 124, 126 КАС України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачених ч. ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122 КУпАП.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція) передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення ( п. 2 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що зі змісту постанови серії ББА №137101 від 29 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором взводу №l роти №1 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Макриця О.В., вбачається, що 29 липня 2024 року о 20 год. 55 хв. у м. Одеса, по вул. Тираспольське шоссе, 22/8, водій ОСОБА_1 на транспортному засобі «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювла рух, при цьому 14 травня 2024 року Біляївським районним судом Одеської області строком на один рік була позбавлена прва керувати транспортни засобом, чим порушила п. 2.1 А ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та за що була притягнута до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцієюта законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 ст. 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Як встановлено, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та накладено у виді штрафуу розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням правакерування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 03 травня 2024 року, не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлялася належним чином, що підтверджується підписом останньої в протоколі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи в його відсутність, за умови належного сповіщення про час та місце слухання справи, тому суддя дійшла до висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 22, 84).

Оскаржувана постанова серії ББА №137101, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, була складена відносно неї 29 липня 2024 року, тобто в межах річного терміну позбавлення її права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 не знала про наявність постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не отримувала таку постанову, не знала про те, що вона була позбавлена права керувати транспортними засобами.

Проте, вказане спростовується матеріалами справи та відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні.

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, є послідовним, зафіксований у хронологічній послідовності, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до п.п. 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08 травня 1993 року, до керування транспортними засобами допускаються особи за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто ті особи, які пройшли медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та склали теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Отже, презюмується, що посвідчення водія отримують лише ті особи, які успішно склали теоретичний іспит із знань ПДР України та всіх пов`язаних з ними законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно неї протоколу серії ААД №470700 від 03 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 лютого 2020 року по справі №753/17124/16 зазначив, що зважаючи на наявність в діях особи правопорушення, передбаченого частинами 1-3 статті 122 КУпАП, колегія суддів приходить до переконання щодо правомірності дій інспектора щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що інспектор поліції правомірно виніс постанову серії ББА №137101 від 29 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено, є законною та обґрунтованою та такою, яка в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Таким чином, в ході судового розгляду підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ББА №137101 від 29 липня 2024 року судом не встановлено, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 16 вересня 2024 року.

Суддя: О.М. Сегеда