Справа № 600/2541/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2541/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії. Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу часті у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу часті у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у складі оперативно-тактичного угруповання «Лиман» в районі населеного пункту Дружелюбівка. Вказано, що безпосередня участь в названих вище заходах підтверджується витягами з підсумкового бойового донесення військової частини НОМЕР_2 та витягами журналів ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 . Однак, звільнившись з військової служби за станом здоров`я, позивач виявив, що йому не в повному обсязі виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за безпосередню участь у забезпеченні бойових дій з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року. Так, згідно виписки по банківському рахунку у квітні 2023 року, травні 2023 року та червні 2023 року позивач отримав додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у сумі по 29550,00 грн щомісяця. З указаною сумою виплат позивач не погоджується, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи; у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у розгляді справи військову частину НОМЕР_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із позовом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що у 2023 році змінено порядок нарахування додаткової грошової винагороди військовослужбовцям і встановлено, що виконання завдань з вогневого ураження на лінії бойового зіткнення не є обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. Разом з цим, оскільки відповідно до наданих позивачем документів він був відряджений для надання методичної допомоги на пункту управління батальйону, то він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 в період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у складі оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі АДРЕСА_1 . Вказана довідка видана на підставі підсумкового бойового донесення в/ч НОМЕР_2 від 20 березня 2023 №148 ДСК та наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20 квітня 2023 року №111.

Відповідно до Витягу з журналу ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 (реєстраційний номер за ж/о/ж №32 від 23.02.2023 р., стор. - 40), про прийняття безпосередньої участі у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), в якому вказано, що ОСОБА_1 20 квітня 2023 року о 17 год. 00 хв. приступив до виконання бойових дій з метою надання практичної допомоги командному складу у вирішенні проблемних питань, прийняття відповідних управлінських рішень та упорядкування, із урахуванням їх специфіки, роботи режимно-секретних органів підпорядкованих в/ч яка знаходиться в районі виконання бойового завдання і до виконання якого прибули: заступник командира в/ч НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 , у супроводі командира 3 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу автомобільної роти молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу Бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1507/321дск від 22 квітня 2023 року для виконання бойового завдання зобов`язано начальника командного пункту забезпечити роботу полковника ОСОБА_2 , в період з 20:00 22.04.2023 року до окремого розпорядження на ППУ військової частини НОМЕР_2 , для проведення перевірки та контролю за роботою особового складу ППУ військової частини НОМЕР_2 . Для супроводу полковника ОСОБА_2 в ході перевірки залучено молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягів з журналу ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 (реєстраційний номер за ж/о/ж №32 від 23.02.2023 р., стор. - 43, 45, 52) 24 квітня 2023 року о 17:00 год., 27 квітня 2023 року о 17:00 год., 30 квітня 2023 о 17:00 год. ОСОБА_1 разом із заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 перебували на передовому пункті управління на виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_1 №29 дск від 19.04.2023 року, з метою надання практичної допомоги, проведення перевірки та контролю за роботою особового складу.

У період з 08 травня 2023 року по 21 червня 2023 року на виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_1 №29 дск від 19.04.2023 року з метою надання практичної допомоги у вирішенні проблемних питань на передовому пункті управління перебував ОСОБА_1 разом із заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , що підтверджується Витягами з підсумкового бойового донесення військової частини НОМЕР_2 та Витягами з журналів ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 (реєстраційний номер за ж/о/ж №32 від 23.02.2023 року та №33 від 09.06.2023 р.).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №110 від 03 квітня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби за станом здоров`я, з 03 квітня 2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Дослідженням змісту виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 судом установлено, що впродовж спірного в даній справі періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року позивач отримував позивач отримав кошти за проходження військової служби в таких сумах: 21 квітня 2023 року 29550,00 грн, 27 квітня 2023 року 22378,59 грн, 06 травня 2023 року 22378,59 грн, 17 травня 2023 року 29550,00 грн, 07 червня 2023 року 22378,59 грн.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу часті у таких діях та заходах, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XI в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року).

Пунктами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XI визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XI грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XI передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260 в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Як встановлено у пункті 3 Розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Розділу І Порядку №260, який застосовується з 24 лютого 2022 року, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ (в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року): оборона України - система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту; особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024 строк дії воєнного стану продовжено.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168 в редакції, чинній на час спірного у даній справі періоду (з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року) із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023).

Так, пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2-1 Постанови №168 в редакції, чинній на час спірного в даній справі періоду, було встановлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказом Міністра оборони України від 25 січня 2023 року №44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року №177/39233, затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, та доповнено Порядок №260 Розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.

Так, у пункті 2 Розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції, чинній на час спірного періоду з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року) зазначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до пункту 3 Розділу XXXIV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Пунктом 4 Розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Як вбачається зі змісту позову, позивач вважає, що він має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місця пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах з національної безпеки і борони, відсічі і стримування збройної агресії.

Участь позивача у таких заходах, на його думку, підтверджуються: довідкою безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , витягами з журналу ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 та витягами з підсумкового бойового донесення військової частини НОМЕР_2 .

Разом з тим суд, дослідивши зміст витягів з журналу ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 та витягів з підсумкового бойового донесення військової частини НОМЕР_2 , зауважує, що зміст завдання ОСОБА_1 полягав у його супроводі заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 з виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 №29дск від 19 квітня 2023 року, метою якого було надання практичної допомоги, проведення перевірки та контролю за роботою особового складу ППУ військової частини НОМЕР_2 на передовому пункті управління.

Зокрема, як вбачається з витягів з журналу ведення оперативної обстановки (бойових дій) військової частини НОМЕР_2 (реєстраційні номери за ж/о/ж №32 від 23 лютого 2023 року, стор. 40, №33 від 09 червня 2023 року, стор. 15), 20 квітня 2023 року прибули, а 21 червня 2023 року вибули полковник ОСОБА_2 у супроводі командира 3 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу автомобільної роти молодшого сержанта ОСОБА_1 з виконання бойового завдання, яке полягало у наданні практичної допомоги командному складу у вирішенні проблемних питань, прийняття відповідних управлінських рішень та упорядкування, із врахуванням їх специфіки, роботи режимно-секретних органів підпорядкованих в/ч, яка заходиться в районі виконання бойового завдання (а.с. 10, 58 на звороті).

Тобто, зміст наведених вище документів свідчить про те, що завдання ОСОБА_1 полягало у супроводі заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який мав надати практичну допомогу командному складу військової частини НОМЕР_2 у вирішенні проблемних питань, прийняття відповідних управлінських рішень та упорядкування, із врахуванням їх специфіки, роботи режимно-секретних органів, підпорядкованій військовій частині, яка знаходиться в районі виконання бойового завдання.

Крім цього позивачем на підтвердження безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ надано довідку військової частини НОМЕР_2 , згідно з якою молодший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у складі оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі АДРЕСА_1 .

Проте зазначена довідка, на переконання суду, не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних бойових заходах, оскільки вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача саме у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення за військовослужбовцем права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Наведена вище довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових, навігаційно-вахтових, навігаційних журналів), журналів ведення оперативної обстановки або бойових донесень або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо, перелік яких визначений пунктом 4 Розділу XXXIV Порядку №260.

Отже, виконання позивачем у період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року завдання з супроводу заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 не свідчить про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), і, відповідно, не може бути підставою для нарахування та виплати йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та пунктом 2 Розділу XXXIV Порядку №260.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність факту порушення відповідачем прав позивача щодо невиплати йому додаткової грошової винагороди в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 20 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року додаткової винагороди з розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Отже, заявлений позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

При вирішенні цього спору судом також було взято до уваги і висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 03 червня 2024 року у справі №600/7085/23-а з аналогічних правовідносин.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідачем доведено, що у спірних відносинах він діяв обґрунтовано та правомірно. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.П. Лелюк