Справа № 380/11833/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 рокусправа № 380/11833/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі такод ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у направленні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на медичний огляд Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 та врученні ОСОБА_1 повістки на відправку на 24.06.2024 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 утриматися від вчинення дій, спрямованих на призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу під час мобілізації;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пп. 3 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11.04.2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пп. 3 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11.04. 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.04.2024, номер військово-облікової спеціальності: 600543А; військове звання: солдат. У 2023 році позивач вступив до НУ «Львівська політехніка» та є студентом 1 курсу магістратури денної форми навчання, що підтверджується довідками: №421 від 25.09.2023 року, № 15479 від 25.04.2024 року, №67-01-879 від 16.05.2024.

Позивач наголошує, що він повідомляв відповідача про те, що є студентом денної форми навчання магістратури НУ «Львівська політехніка», особисто подав відповідачу заяву на отримання (оформлення) відстрочки від мобілізації з додатками, а також відправив таку заяву з додатками на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 цінним листом з описом вкладення. Крім цього, 21 травня 2024 року позивач повторно звернувся на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про те, що він має підстави для відстрочки та надав довідку №67-01-879 від 16.05.2024 року, видану НУ «Львівська Політехніка», яку відповідач отримав 24 травня 2024 року згідно повідомлення про вручення.

Позивач звертає увагу, що обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно не врахував наявність у нього підстав для відстрочки від призову та протиправно вручив повістку на відправку, підписану тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_2 .

Не погодившись з діями та бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 22.04.2024 позивач прибув у третій відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою взяття його на облік та надав документи про те, що він навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» ІV акредитації на денній формі навчання та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому вказано, що він знятий з обліку у м. Львові. Однак, ОСОБА_1 не представлено жодних документів про фактичну можливість здійснення ним навчання саме за денною формою навчання, яка і дає право на відстрочку від мобілізації. У зв`язку з цим працівники відділу надали йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, яку ОСОБА_1 пройшов в той же день 24.04.2024 і отримав висновок про те, що він придатний до військової служби.

Відповідач вважає, що за результатами проходження медичного огляду військово-лікарською комісією працівники відповідача підставно вручили позивачу повістку на відправку на 24.06.2024 підписану тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_2 . Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

22.04.2024 ОСОБА_1 прибув у третій відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою взяття на облік за новим місцем проживання. На розгляд відповідача позивач надав документи на підтвердження того, що він є студентом денної форми навчання другого (магістерського) рівня Інституту сталого розвитку ім. В. Чорновола у Національному університеті «Львівська політехніка» ІV рівня акредитації.

За результатами розгляду документів позивача уповноважені особи відповідача направили ОСОБА_3 на проходження військово-лікарської комісії, яку він пройшов 24.04.2024. У цей же день ОСОБА_3 вручено повістку на відправку на 24.06.2024, підписану тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_2 .

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з письмовою заявою про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації, яка направлена на ім`я третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендованим (цінним) листом з описом вкладення 03.05.2024 (а.с. 27).

На заяву позивача відповідач надав відповідь 5122 від 23.05.2024 про те, що ОСОБА_3 необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 та написати відповідну заяву.

Не погодившись з діями та бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 10 статті 1 Закону України ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Частиною 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993 року (далі - Закон №3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 1 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абзацом 2 частини статті 23 Закону №3543-ХІІ (в редакції спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання другого (магістерського) рівня Інституту сталого розвитку ім. В. Чорновола у Національному університеті «Львівська політехніка» ІV рівня акредитації, що підтверджується довідками Національного університету «Львівська політехніка» від 16.05.2024 № 67-01-879, № 421 від 25.09.2023, № 15406 від 23.10.2023, копією витягу з наказу від 06.09.2023 за № 3409-4-10 та ін.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року (надалі Порядок, яким врегульовано спірні правовідносин з огляду на дату їх виникнення), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до пункту 2 Порядку військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

З урахуванням зазначеного, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно матеріалів справи 22.04.2024 позивач прибув у третій відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою взяття на облік за новим місцем проживання. На розгляд відповідача позивач надав документи на підтвердження того, що він є студентом денної форми навчання другого (магістерського) рівня Інституту сталого розвитку ім. В. Чорновола у Національному університеті «Львівська політехніка» ІV рівня акредитації.

Отже, позивачем дотримано процедуру особистого подання (направлення) документів, що підтверджують, на його думку, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Проте, відповідач не розглянув належним чином документи позивача та не вирішив питання чи має позивач право на відстрочку від призову на військову службу.

Згідно матеріалів справи позивач у подальшому також звертався до відповідача з письмовою заявою про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації, яка була направлена на ім`я третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендованим (цінним) листом з описом вкладення 03.05.2024 (а.с. 27). Як слідує з листа № 5122 від 23.05.2024 відповідачем заява позивача не була розглянута з покликанням на те, що позивачу необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 та написати відповідну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, крім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік (п.11).

Отже, до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, з урахуванням чого, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, за результатами розгляду відповідних звернень осіб.

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.

З врахуванням наведених доводів та обґрунтувань, суд висновує, що відповідач неправомірно не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову під час мобілізації, чим допустив протиправну бездіяльність.

Також протиправними є дії відповідача щодо вручення позивачу повістки на відправку на 24.06.2024, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 спершу мав би перевірити чи має позивач право на відстрочку від призову на військову службу, і лише після того, якщо б таке право не підтвердилось, вчиняти дії з метою призову його на військову службу.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо направлення позивача для проходження медичного огляду, оскільки такі дії безпосередньо не порушили прав позивача.

З огляду на вищевказане з метою захисту прав позивача належить зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги у якій позивач просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 утриматися від вчинення дій спрямованих на призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу під час мобілізації (п.5 позовних вимог), то суд враховує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до ч. 7 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник припускає можливість порушення його прав в майбутньому.

Оскільки вказана у п.5 позовна вимога заявлена позивачем на майбутнє, підстави для її задоволення відсутні.

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведені доводи та обґрунтування, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Сплачений позивачем судовий збір належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення та вручення ОСОБА_1 повістки на відправку на 24.06.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 1211,2 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна