Справа № 400/5927/22
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2024 року

м. Київ

справа №400/5927/22

адміністративне провадження № К/990/33537/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Єресько Л. О., перевіривши касаційну ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №400/5927/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ ДПСС в Миколаївській області «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів виконання завдань державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» або «В» за 2022 рік» від 01 грудня 2022 року №1046-к в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ ДПСС в Миколаївській області «Про звільнення ОСОБА_2 » від 02 грудня 2022 року №1061-к;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу економічної діяльності управління економіки, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДПСС в Миколаївській області з 05 грудня 2022 року;

- стягнути з ГУ ДПСС в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року провадження у справі в частині позовних вимог №№ 2, 3, 4 закрито.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року - скасовано. Прийняти у справі нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів виконання завдань державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» або «В» за 2022 рік» від №1046-к від 01 грудня 2022 року в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_2 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог скасовано, а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2024 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі суд першої інстанції дійшов висновку про можливість її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки.

Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що зі змісту позовної заяви, спір між сторонами склався з приводу правомірності отримання позивачкою негативної оцінки за результатами оцінювання її службової діяльності та подальшого звільнення на цій підставі, а тому основною вимогою в даній справі є вимога про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУ ДПСС в Миколаївській області «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів виконання завдань державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» або «В» за 2022 рік» від 01 грудня 2022 року №1046-к в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_2 , а тому всі інші позовні вимоги є похідними.

Суди дійшли висновку, що основна вимога позивача була вирішена та задоволена судом апеляційної інстанції у постанові від 15 лютого 2024 року, а тому, цілком обґрунтовано є задоволення позовних вимог в частині скасування наказу «Про звільнення ОСОБА_2 » від 02 грудня 2022 року №1061-к; поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу економічної діяльності управління економіки, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДПСС в Миколаївській області з 05 грудня 2022 року та стягнення з ГУ ДПСС в Миколаївській області на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 грудня 2022 року по 13 грудня 2022 року.

У тексті касаційної скарги містяться посилання на постанови Верховного Суду у справах №420/5416/19, №572/2429/15ц, №520/2385/2020. Проте, оскільки такі посилання наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України Суд не бере такі до уваги.

Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Отже, скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Крім того підстав, визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України скаржником не наведено.

Відтак, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №400/5927/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

Л. О. Єресько