Справа № 200/2619/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року Справа№200/2619/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 26.10.2022; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 26.10.2022; - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 26.10.2022; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.10.2022 по 26.10.2022.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів він набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за період з 01.10.2022 по 26.10.2022. Уважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення позивача права на виплату йому додаткової винагороди за період з 01.10.2022 по 26.10.2022. Перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачена нормами Дисциплінарного Статуту ЗСУ, отже знаходиться поза межами правового поля. Водночас, Постанова КМУ від 28.02.2022 р. № 168 також не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю. Також єдиним нормативно-правовим актом для регулювання виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану є сама постанова КМУ № 168.

Відповідач надав відзив на позовну заяву яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що 27.10.2022 особовий склад 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 до складу якого входив і ОСОБА_1 відкрито відмовився виконувати наказ від тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 про зайняття оборони. Вважає, що позивач вчинив кримінальне правопорушення передбачене статтею 402 Кримінального кодексу України. Також зазначає, що на виконання рішення Міністра оборони України, до усіх підрозділів Збройних Сил України доведеного телеграму № 248/1298 від 25 березня 2022 року, яке винесено з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, якою серед іншого було вирішено питання невиплати додаткової винагороди. У пункті 10 рішення Міністра оборони України, зокрема встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються військовослужбовці у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення. Крім того, посилається на приписи абзацу дев`ятого пункту 10 рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (суддя Бєломєстнов О.Ю.) задоволено заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі №200/2619/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 липня 2024 року, справу № 200/2619/24 передано судді Куденкову К.О.

Ухвалою суду від 11 липня 2024 року прийняти адміністративну справу № 200/2619/24 до провадження. Повторно розпочато розгляд справи по суті. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 21.02.2004.

Позивач надав до суду копію військового квитка Серія НОМЕР_3 , виданого 28.12.2012 відповідно до якого позивач в спірний період проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 № 177 установлено, що солдата ОСОБА_1 , відповідно Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 травня 2022 року № 130-РС призначеного на посаду навідника 3 відділення 2 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , який прибув із Військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 25 червня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2022 № 300 позивача з 24.10.2022 знято з продовольчого забезпечення та забезпечено набором сухим пайком до моменту закінчення виконання бойового завдання.

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.04.2023 № 117 установлено, що солдата ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги 3 розрахунку 1 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону (призваного по мобіліз19ації), який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 квітня 2023 року № 107-РС відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, з військової служби за пунктом 2 підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи, вважати таким, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 23 квітня 2023 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.10.2022 № 774 «Про призначення службового розслідування стосовно непокори виконання бойового наказу за призначенням в умовах бойового стану військовослужбовцями 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 » випливає, що на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 вх.№ 15347, з метою уточнення причин та умов, що сприяли невиконання бойового наказу, щодо зайняття оборони в вказаному районі з завданням не допущення прориву противника в даному районі, діяти зі зброєю на полі бою та виконувати бойові накази військовослужбовцями, а саме, зокрема, солдатом ОСОБА_1 , навідником з відділення 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_5 , чиї дії стали причиною правопорушення, вирішено провести службове розслідування стосовно непокори виконання бойового наказу за призначенням в умовах бойового стану військовослужбовцями 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

З матеріалів службового розслідування, зокрема, акта службового розслідування, рапорту від 28.10.2022, доповіді за фактом виконання бойового наказу військовослужбовцями військової служби за мобілізацією 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , письмових пояснень і наказу від 19.08.2023 № 1756 про результати службового розслідування випливає, що відповідач дійшов висновку про вину позивача у вчинені за порушення військової дисципліни та обов`язків військової служби, зокрема ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині неухильного виконання відданого наказу військовослужбовцями, а саме невиконання 27.10.2022 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира в умовах воєнного стану без поважних причин.

Згідно з копією повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2023 № 692/9757 про вчинення кримінального правопорушення (в порядку статті 214 Кримінального кодексу України) до директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську установлено, що у Військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування за фактом невиконання бойового наказу, зокрема, солдатом ОСОБА_1 . Встановлено, що 27.10.2022 близько о 14:00 особовий склад 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону, зокрема, старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в населеному пункті Різниківка Донецької області, відмовились від виконання усного бойового наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану.

Адвокат позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 з відповідним адвокатським запитом від 28.06.2023, в якому просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, військовослужбовцю ОСОБА_1 , за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 16 січня 2024 року № 106/ФС адвоката позивача повідомила про те, що додаткова винагорода солдату ОСОБА_1 у період з 01.10.2022 по 31.10.2022 не виплачувалась у зв`язку з тим, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в 1 аеромобільному батальйоні військової частини НОМЕР_1 , допустив порушення обов`язків військової служби Збройних Сил України у частині беззастережного виконання наказів командирів, статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку неухильно виконати наказ, а у разі неможливості його виконання доповісти командирові, який віддав наказ і вказати причини його невиконання, а також за самовільне залишення пункту тимчасової дислокації аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану без поважних причин. Вчинення даного правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що встановлені в ході проведення службового розслідування. Роз`яснено, що відповідно до вимог чинного законодавства Військовою частиною НОМЕР_1 виконані усі покладені на неї обов`язки та здійснено всі належні виплати ОСОБА_1 за період проходження ним військової служби у повному розмірі.

Згідно з копії довідки про доходи, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 від 14 січня 2024 року № 87/ФС за період з липня 2022 року по квітень 2023 року, випливає, що позивачу в листопаді 2022 року не нарахована спірна додаткова винагорода за жовтень 2022 року.

До суду надана копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 324 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України яка видана позивачу про те, що він дійсно в період з 15.08.2022 по 26.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Богородичне, Соснове, Лиман Краматорського району Донецької області, н.п. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до абзаців першого та другого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України від 6 грудня 1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон №1934-XII) передбачено, що Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Наказом Міністра оборони України від 1 квітня 2022 року №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2022 року за №382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиву від 18 квітня 2022 року № 248/1529 (далі рішення № 248/1529).

У пункті 10 рішення № 248/1529 установлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема, відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення; у раз вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення ) за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

У світлі приписів Указу Указом Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (далі - Указ № 493/92) та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (далі - Положення № 731) суд уважає за необхідне взяти до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 червня 2024 року у справі № 400/1217/23, де судом касаційної інстанції проаналізовано обставини прийняття рішень Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298 (які були чинними до 01 червня 2022 року) та від 23 червня 2022 № 912/з/29 і їх юридичне підґрунтя.

У вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що: «24 лютого 2022 року відбулося широкомасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну. У відповідь на це Президентом України було запроваджено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, за якою, крім іншого, здійснено призов на військову службу всіх військовозобов`язаних, включаючи резервістів.

З метою забезпечення додаткової фінансової підтримки осіб, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації, у тому числі військовослужбовців, підвищення їх мотивації та рівня соціального забезпечення, 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Очевидно, що первинна редакція Постанови № 168, з огляду на її швидкочасне прийняття, п`ятий день повномасштабної агресії, тобто період особливо гострої напруженості, характеризувалася недостатньою чіткістю та визначеністю її формулювань, що ускладнювало реалізацію її положень.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №520/690/23, «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».

У постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 Верховний Суд констатував, що реалізація приписів Постанови № 168 «вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах».

Нечіткість первинної редакції цієї постанови зумовила неодноразове внесення змін до неї, зокрема у період з 7 березня по 1 липня 2022 року, які дещо розширили перелік суб`єктів права на отримання додаткової грошової винагороди. Водночас порядок й умови виплати додаткової винагороди залишалися невизначеними.

Розуміючи нагальну потребу у врегулюванні виплати спірної додаткової винагороди, та усвідомлюючи те, що конкретизація умов, визначених положенням пункту 1 Постанови № 168 поставлена в залежність від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 07 липня 2022 року № 793, якою доповнив Постанову №168 новим пунктом (2-1) та делегував визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди керівникам відповідних міністерств та державних органів.

В силу приписів статті 8 Закону №1934-XII та статті 9 Закону № 2011-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, у тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану Міністр оборони України видав наказ від 01 квітня 2022 року №98, яким доповнив раніше затверджений його наказом від 07 червня 2018 року № 260 Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, новим пунктом 17, та установив, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання пункту 2-1 постанови № 168 та з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану Міністр оборони України видав окремі рішення у формі директив від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529, та окремого доручення від 23 червня 2022 №912/з/29, якими надав тлумачення терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», встановив порядок визначення районів ведення бойових дій; визначив вимоги щодо документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях та заходах, а також обов`язки керівників органів військового управління, штабів угруповань військ, штабів тактичних груп, командирів військових частин щодо організації належного документування участі у бойових діях та заходах та інше.

Отже, Міністр оборони України як очільник відповідного міністерства, реалізував делеговані йому повноваження щодо визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям відповідного військового формування - Збройних Сил України, та з метою забезпечення реалізації пункту 1 Постанови № 168, шляхом прийняття в межах свої повноважень відповідних окремих рішень, визначив на період дії воєнного стану порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також документи для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та заходах.

З уваги на це можна констатувати, що окремі рішення Міністром оборони України, прийняті для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100000,00 грн), мають належне юридичне підґрунтя.

Аналізуючи положення Указу № 493/92 та Порядку № 731 слід визнати обґрунтованими доводи скаржника, що рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529, від 23 червня 2022 №912/з/29, підлягали обов`язковій державній реєстрації, позаяк містять норми, які зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації виплати додаткової винагороди.

Поза тим, варто відзначити, що така обставина відсутності їх державної реєстрації, зважаючи на умови в яких ці рішення Міністром оборони України приймалися, а також те, що вони фактично виконувалися керівниками органів військового управління, штабів угруповань військ, штабів тактичних груп, командирами військових частин упродовж періоду їх дії шляхом документування безпосередньої участі у бойових діях та заходах, є виправданою, має розумне пояснення і не може змінити їхньої юридичної сили.

З огляду на указане, доводи позивача щодо незастосовності до спірних правовідносин рішень Міністра оборони України від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298 з підстав відсутності їх державної реєстрації та, відповідно, відсутності необхідності у наданні ним документального підтвердження своєї участі у бойових діях та заходах, є необґрунтованими».

Отже, застосування відповідачем п. 10 рішення № 248/1529 є правомірним.

Як було зазначено, відповідач встановив невиконання позивачем 27.10.2022 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира в умовах воєнного стану, що о згідно з п. 10 рішення № 248/1529 є обов`язковою самостійною підставою для не включення до наказу (розпорядження) про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за відповідний місяць, а отже, для ненарахування та невиплати спірної додаткової винагороди за жовтень 2022 року.

Водночас суд зазначає, що за наведених обставин притягнення позивача до дисциплінарної або кримінальної відповідальності не є обов`язковою умовою для ненарахування та невиплати спірної додаткової винагороди.

Безпідставними є також доводи позивача про незаконне позбавлення його права на виплату додаткової винагороди через те, що перелік видів дисциплінарних стягнень, визначений частиною першою статті 48 Закону України від 24 березня 1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статус Збройних Сил України», не передбачає такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення, оскільки в цьому випадку позбавлення позивача виплати додаткової винагороди здійснено з урахуванням вимог рішення № 248/1529, а не на підставі Закону України від 24 березня 1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статус Збройних Сил України» як виду застосованого дисциплінарного стягнення.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 120/7637/23.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 9 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков