Справа № 712/7779/24
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/7779/24

Номер провадження 2-а/712/111/24

17 вересня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Марцішевської О.М.,

за участі секретаря судового засідання Мельник А.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 14.06.2024 року № 749/М/2024 у справ про адміністративне правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 за ч 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500, 00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.06.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 749/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00грн.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 14.06.2024, був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки облікових даних, було встановлено, що громадянин перебуває в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що ухиляється від явки по повістці. По повістці мав прибути 30.05.2024 року. Крім цього, в постанові №749/М2024 від 14.06.2024 зазначено, як пояснив громадянин він важко працює у нічні зміни. Не зазначається, який саме громадянин таке пояснив та як це стосується ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що не пам`ятає чи отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підтверджень отримання повістки позивача до копії постанови №749/М/2024 від 14.06.2024 надано не було, а при розгляді справи не ознайомлено позивача з підтверджуючими документами отримання повістки про яку зазначається в вищевказаній постанові.

Крім цього, як вбачається з протоколу №749/М/2024 про адміністративне правопорушення від 14.06.2024 - 22.05.2024 на громадянина ОСОБА_1 було складено протокол №33 по ст. 210 ч. 3, у зв`язку з не прибуттям по повістці, ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову про штраф у розмірі 17.000 грн. Однак, ОСОБА_1 під час складання протоколу №33 по ст. 210 ч. 3 не був присутній, з протоколом від 22.05.2024 не ознайомлений та взагалі позивачу стало відомо вперше про протокол №33 від 22.05.2024 при детальному ознайомленні з копією протоколу №749/М/2024 від 14.06.2024.

Враховуючи обставини справи, те, що не прибуття по повістці є триваючим правопорушенням, всупереч вимогам законодавства України громадянин ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення його призначення на особливий період, чим порушив вимоги ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ зі змінами.

Постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки як вбачається із копії оскаржуваної постанови у ній відсутні будь-які дані, що до неї додаються, а отже не вказано і докази, які підтверджують безпосередньо факт вчинення правопорушення. Таким чином, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому Кодексом порядку.

26 червня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 серпня 2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 була вручена повістка на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 30.05.2024, також йому було повідомлено про відповідальність за неприбуття у строк визначений у повістці, повістку отримав особисто. Але громадянин ОСОБА_1 не прибув 30.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про поважність причин неприбуття не повідомив, доказів при розгляді справи не надав.

14 червня 2024 року в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув 30.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці від 22.05.2024 назвавши поважною причиною неприбуття, тому тяжко працює в нічні зміни. Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1і цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Правопорушення було виявлено 14.06.2024, отже строки розгляду справи не порушено. Протокол про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП склала уповноважена посадова особа, старший солдат ОСОБА_2 (ст.246 КУпАП). Громадянин ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі та надавати пояснення відмовився. Положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому доведені та зрозумілі.

14.06.2024 працівниками патрульної поліції Черкаського районного управління поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина ОСОБА_1 , згідно поданого до Черкаського районного управління поліції звернення щодо його розшуку, затримання та доставки. В ході уточнення облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності 22.05.2024, в зв`язку з не набранням постанови від 22.05.2024 року законної сили був притягнутий за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Таким чином, всупереч вимогам законодавства, а саме частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Обставини що обтяжують правопорушення є доставку громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 представниками поліції, тобто добровільно не збирався з`являтися та повторність.

Після складання протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 09 год 20 хв 14 червня 2024 року, про що громадянин був повідомлений під особистий підпис у протоколі. Від громадянина ОСОБА_1 заяв та клопотань не надходило.

14 червня 2024 року громадянин ОСОБА_1 був присутній на розгляді справи. Справа про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядалася начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 та було прийняте наступне рішення: в зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 за викликом (згідно врученої повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що призвело до порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, так як правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, шляхом накладення штрафу у розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн., в той же день постанову 749/М/2024 була отримана ОСОБА_1 особисто.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Постановою № 749/М/2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 25500 грн.

Згідно з вказаною постановою адміністративне правопорушення полягало в тому, що в період воєнного стану та оголошення загальної мобілізації 14.06.2024 гр. ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції. В ході перевірки облікових даних, було встановлено, що громадянин перебуває в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що ухиляється від явки по повістці, по повістці мав прибути 30.05.2024, як пояснив громадянин він важко працює у нічні зміни. Враховуючи обставини справи, те, що не прибуття по повістці є триваючим правопорушенням, всупереч вимогам законодавства України громадянин ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення його призначення на особливий період, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами. Громадянин вчинив правопорушення: передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підставою для винесення постанови № 749/М/2024 від 14 червня 2024 року був протокол № 749/М/2024 від 14 червня 2024 року про адміністративну правопорушення відносно ОСОБА_1 . Суть адміністративного правопорушення по протоколу від 14.06.2024 гр. ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції. В ході перевірки облікових даних, було встановлено, що громадянин перебуває в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що ухиляється від явки по повістці, по повістці мав прибути 30.05.2024 року. Пояснення особи, яка притягається до відповідальності, у протоколі не вказані. Також в протоколі зазначено, що попередньо 22.05.2024 року на громадянина ОСОБА_1 було складено протокол № 33 по ст. 210 ч. 3 у зв`язку з не прибуттям по повістці та ІНФОРМАЦІЯ_5 було винесено постанову про штраф у розмірі 17 000 грн.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно ст.12 Постанови Кабінету міністрів України №154 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».

Аналогічні вимоги містяться у «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3

Згідно п.6 «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:

?найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

?дату розгляду справи;

?відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

?опис обставин, установлених під час розгляду справи;

?зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

?прийняте у справі рішення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В рішеннях ЄСПЛ значну роль в розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави - відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП від 14 червня 2024 року, підставою його складення стала неявка громадянина ОСОБА_1 30 травня 2024 року по повістці. Проте представником відповідача до відзиву не додано розписку про отримання повістки з покладаням на позивача обов`язку з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.05.2024р., також не додано акту про відмову в отриманні повістки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про скасування постанови № 749/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за недоведеністю в діях позивача складу адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та надіслати справу на новий розгляд .

Під час нового розгляду уповноважений орган має дослідити зібрані у справі докази та ухвалити рішення відповідно до закону, тому закриття провадження у справі на даний час не відповідатиме завданням адміністративного судочинства з урахуванням ступеня суспільної шкідливості порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в період воєнного стану.

При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією ПН 55 від 22 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 139 КАС України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволення позовних вимог у розмірі 302 гривень 80 копійок.

Відповідно до ст.ст. 7, 9, 23, 33, 251, 278, 280, 285, 289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 72-79, 241, 242, 250, 256, 286, 288 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову № 749/М/2024 від 14 червня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302 грн. 80 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 17 вересня 2024 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )