Справа № 620/10490/24
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/10490/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у якому просить:

визнати дії Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 видати Бланк-Вкладку до посвідчення учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ-ІІІ груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше (додаток 5 Положення 302),у відповідності до пункту 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 протиправними;

скасувати рішення Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 видати Бланк-Вкладку до посвідчення учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ-ІІІ груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше (додаток 5 Положення 302), у відповідності до пункту 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 викладене в листі від 08.07.2024 року за вих. № 06/2725;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації в Чернігівській області видати ОСОБА_1 Бланк-Вкладку до посвідчення учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ-ІІІ груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше (додаток 5 Положення 302), у відповідності до пункту 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою, у якій просила вклеїти на правій внутрішній стороні її посвідчення учасника бойових дій новий бланк-вкладку, передбачений пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 та завірити відповідно до пункту 8 цього Положення, однак отримала відмову, що і слугувало підставою на звернення до суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 відзив Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.08.2024 повернуто без розгляду.

Відповідно до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.04.1997 (а.с.11).

27.06.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила вклеїти на правій внутрішній стороні її посвідчення новий бланк-вкладку, передбачений пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 та завірити відповідно до пункту 8 цього Положення (а.с.7).

Розглянувши вказану заяву Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 08.07.2024 № 06/2725 їй відмовило.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 3551-ХІІ вказаний Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Приписами статті 2 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Статтею 4 Закону № 3551-ХІІ встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Тобто, даною статтею ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни.

У подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону № 3551-ХІІ надається визначення хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни.

Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.

Пільги та гарантії соціального захисту вищевказаних осіб встановлено розділом ІІІ Закону № 3551-ХІІ, а саме: стаття 12 - для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них; стаття 13 - для осіб з інвалідністю внаслідок війни; стаття 14 Закону № 3551-ХІІ - для учасників війни.

Положеннями частини 6 статті 12 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені статтею 13 цього Закону для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Таким чином, умовами для застосування цієї норми є: 1) наявність у особи статусу учасника бойових дій; 2) досягнення особою 85 років і більше.

Згідно статті 5 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 3551-ХП на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі Положення № 302).

Пунктом 2 Положення № 302 визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення учасника бойових дій» та нагрудний знак «Ветеран війни - учасник бойових дій».

Пунктом 7 Положення № 302 визначено, що «Посвідчення учасника бойових дій» і нагрудний знак видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

Як зазначалося вище, позивачу 07.04.1997 року видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що станом на момент розгляду даної справи позивач статусу учасника бойових дій не позбавлений.

Окрім того, відповідно до архівної довідки від 07.12.2023 № П-1964, виданої Державним архівом Чернігівської області встановлено, що в архівному фонді «Чернігівська обласна комісія з розслідування злочинів, скоєних німецько-фашистськими загарбниками» в акті від 30 травня 1944 року про вивезених до Німеччини в період окупації 1941-1943 років громадян с. Красулька Євминської сільради Остерського району Чернігівської області значаться: Прохорець ОСОБА_2 , «так у документі», 1916 року народження, українка, та ОСОБА_3 «так у документі», 1936 «так у документі» року народження, українка. До Німеччини вивезені 09 липня 1943 року. Підстава: Ф. P-3013. Oп. 1. Спр. 75. Арк. 65 зв. В архівному фонді «Виконавчий комітет Остерської районної ради депутатів трудящих Чернігівської області» у списку за 1945 рік громадян Остерського району, які повернулися з Німеччини, значиться Прохорець ОСОБА_4 «так у документі», 1916 року народження, мешканка с. Євминка. Примусово вивезена до Німеччини, де працювала на сільськогосподарських роботах у хазяїна у с. Ганзен «так у документі» (Східна Пруссія). Звільнена 20 січня, на батьківщину повернулася 01 березня (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 прізвище позивача «Прохорець» (а.с.13).

З огляду на вказане суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах, особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань порушених відносно нього. Заявник не несе відповідальності за заповнення документації, оскільки записи у них вносяться відповідальним працівником, а не особисто позивачем.

Отже, ОСОБА_1 відповідає критеріям визначеним частиною 6 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, оскільки їй виповнилося 85 років і вона є учасником бойових дій.

Пунктом 7-2 Положення № 302 передбачено, що учасникам учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних місцевих структурних підрозділів з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

Пункт 8 Положення № 302 передбачає, що при заповненні посвідчення записи «ким видано», «прізвище, ім`я, по батькові (у разі наявності)» робляться без скорочень. Прописом зазначається група інвалідності, дата видачі посвідчення, а також (на правій внутрішній стороні у правому верхньому куті) пункт і стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого установлено статус. Особистий підпис власника і його фотокартки скріплюються печаткою органу, який видавав посвідчення. Записи у посвідченні завіряються підписом керівника органу, який видав посвідчення, або уповноваженою ним посадовою особою і скріплюються печаткою.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області зобов`язано було вклеїти новий бланк-вкладку на правій внутрішній стороні посвідчення «Учасника війни», оскільки позивач відповідає вимогам, встановленим частини 6 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, а тому відмова у вчиненні таких дій є протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у вклеюванні на правій внутрішній стороні посвідчення позивача нового бланка-вкладки, передбаченого пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та незавірення відповідно до пункту 8 цього Положення; зобов`язання відповідача вклеїти на правій внутрішній стороні посвідчення позивача новий бланк-вкладку, передбачений пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та завірити відповідно до пункту 8 цього Положення.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо відмови у вклеюванні на правій внутрішній стороні посвідчення ОСОБА_1 нового бланка-вкладки, передбаченого пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та незавірення відповідно до пункту 8 цього Положення.

зобов`язати Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області вклеїти на правій внутрішній стороні посвідчення ОСОБА_1 новий бланк-вкладку, передбачений пунктом 7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та завірити відповідно до пункту 8 цього Положення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області просп. Миру, 116, А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14037, .

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2024 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА