Справа № 160/15951/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
19.07.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти денної форми здобуття освіти до 30.06.2026 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. ОСОБА_1 неодноразово звертався, в тому числі, особисто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Разом з заявами позивачем були надані відповідачу копії документів на підтвердження того, що позивач є здобувачем вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти. Вказана підстава для відстрочки передбачена ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивачу було надано до 28.06.2024 р. Термін навчання позивача в закладі вищої освіти на денній формі здобуття освіти триватиме до 30.06.2026 р. Отже, відстрочка має бути надана позивачу саме до 30.06.2026 р. Вважаючи рішення відповідача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р. протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 р. зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
09.07.2024 р. від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Позивач для отримання відстрочки звернувся до РТЦК та надав документи, що підтверджують право на відстрочку від призову під час мобілізації. На всі звернення позивача надано вмотивовані відповіді. Відповідач вважає термін надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р. правомірним. З 18.05.2024 р. змінилася редакція ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В новій редакції вказаної статті право на відстрочку мають особи, які здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти. Позивач маючи рівень освіти «спеціаліст» здобуває рівень освіти «бакалавр». Таким чином, позивачем порушено послідовність здобуття освіти. Крім того, навчання на 2-му курсі в навчальному закладі, де здобуває освіту позивач, триває до 24.06.2024 р. Враховуючи зазначене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
15.07.2024 року та 16.07.2024 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся з клопотанням про долучення додаткових доказів у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення комісії про надання відстрочки від призову на військову службу офіцерам, солдатам та сержантам запасу від призову під час мобілізації, яким розглянуто заяву ОСОБА_1 .
19.07.2024 року ОСОБА_1 надано додаткові пояснення, якими зазначено, що будь-яких рішень, а також відповіді на заяву про надання відстрочки від 09.05.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_4 не надавав.
22.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання вимог ухвали суду надано заяву, якою відповідач просив долучити рішення комісії, а саме довідку на ім`я ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу до 28.06.2024 року, за вих. № 4/4544 від 20.05.2024 року.
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинств України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
20.01.2024 р. ПрАТ «ПВНЗ» «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» в особі ректора Туровцева Геннадія Володимировича та ОСОБА_1 уклали договір про цільову підготовку бакалавра (денна форма навчання) №4707.
Відповідно до ст. 2 вказаного договору Інститут зобов`язується:
- забезпечити необхідні умови Студенту для здобуття знань, умінь, навичок за напрямом підготовки 073 Менеджмент.
Відповідно до квитанції №РРХС-ЕКАР-5ТХ7-РККК від 30.01.2024 р. ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання.
Згідно витягу з наказу Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій №04-03-01 від 15.01.2024 р. поновлено ОСОБА_1 на другий курс денної форми здобуття освіти бакалавр з 15.01.2024 р.
Відповідно до довідки Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій від 30.01.2024 р. №21/24 ОСОБА_1 у 2024 році вступив до Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій і зараз навчається на другому курсі денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026 р.
ПрАТ «ПВНЗ» «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» видано ОСОБА_1 студентський квиток серії НОМЕР_1 від 26.02.2024 р. дійсний до 30.06.2026 р.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою від 02.02.2024 р., в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій.
До заяви позивачем додано: нотаріальна копія паспорту заявника, копія РНОКПП, засвідчена копія договору про навчання, витяг з наказу про зарахування на навчання, довідка ф. 20, квитанція про сплату.
Надання документів до заяви підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою від 12.02.2024 р., в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій.
До заяви позивачем додано: довідку від 30.01.2024р. № 21/24, витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання.
Надання документів до заяви підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення.
Факт отримання від позивача заяви та доданих документів відповідачем не заперечується.
01.05.2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до Інгулецького РТЦКтаСП з адвокатським запитом, яким просив повідомити про результати розгляду заяв ОСОБА_1 про оформлення відстрочки від призову під час мобілізації.
08.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 надано відповідь на запит № 4/4327, якою повідомлено про отримання заяв ОСОБА_1 , які були зареєстровані за вх. № 3374 від 08.02.2024р. та вх. № 3786 від 17.02.2024р. та надано копії відповідей.
Листом від 15.02.2024р. № 4/1583 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність особисто з`явитися, пройти військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, написання заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з документами, які підтверджують право на відстрочку відповідно до п. 1 підпункту 8 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487.
Листом від 23.02.2024р. № 4/1899 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви та надання відповіді стосовно надання відстрочки у листі № 4/1583.
08.05.2024 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК, про що військово-лікарською комісією складено довідку № 99/5.
09.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 на підставі наказу МОУ № 610 від 2017р.
10.05.2024 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку зі здобуттям вищої освіти за денною формою навчання.
Заяву зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_8 10.05.2024 р. вх. №8634/1.
20.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надано довідку № 4/4544 ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставі здобуття освіти на строк до 28 червня 2024 року.
22.05.2024 року ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_7 лист, яким повідомив, що термін його навчання на поточному 2-му крусі у Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій до 01 серпня 2024 року та надав довідку № 49 від 22.05.2024р. Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій, що підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення.
09.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 надано відповідь на запит № 9764 від 04.06.2024р., якою повідомлено, що заяву ОСОБА_1 було розглянуто комісією про надання відстрочки від призову на військову службу офіцерам, солдатам та сержантам запасу від призову під час мобілізації.
Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не має, так як отримує рівень освіти рівнозначний вже раніше отриманому. Проте відповідно до пункту 3 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - громадяни України, які навчаються у закладах освіти та мали право на відстрочку на час навчання, у разі втрати цього права відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зберігають таке право до завершення поточного навчального року, тобто даний військовозобов`язаний зберігає право на відстрочку до завершення поточного навчального року. З урахуванням того, що Кабінет Міністрів України постановив, що навчальний рік 2023 2024рр. триває з 01 вересня 2023 року до 28 червня 2024 року, тому ОСОБА_1 було надано відстрочку до 28.06.2024 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року строк дії воєнного часу продовжувався.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України "Про оборону України", передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, зокрема, відповідно до частин третьої, п`ятої статті 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поряд з цим статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Згідно до ч.ч. 4, 5 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Згідно з пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
20.01.2024 р. ПрАТ «ПВНЗ» «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» в особі ректора Туровцева Геннадія Володимировича та ОСОБА_1 уклали договір про цільову підготовку бакалавра (денна форма навчання) №4707.
Відповідно до ст. 2 вказаного договору Інститут зобов`язується:
- забезпечити необхідні умови Студенту для здобуття знань, умінь, навичок за напрямом підготовки 073 Менеджмент.
Відповідно до квитанції №РРХС-ЕКАР-5ТХ7-РККК від 30.01.2024 р. ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання.
Згідно витягу з наказу Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій №04-03-01 від 15.01.2024 р. поновлено ОСОБА_1 на другий курс денної форми здобуття освіти бакалавр з 15.01.2024 р.
Відповідно до довідки Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій від 30.01.2024 р. №21/24 ОСОБА_1 у 2024 році вступив до Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій і зараз навчається на другому курсі денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026 р.
ПрАТ «ПВНЗ» «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» видано ОСОБА_1 студентський квиток серії НОМЕР_1 від 26.02.2024 р. дійсний до 30.06.2026 р.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою від 02.02.2024 р., в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій.
До заяви позивачем додано: нотаріальна копія паспорту заявника, копія РНОКПП, засвідчена копія договору про навчання, витяг з наказу про зарахування на навчання, довідка ф. 20, квитанція про сплату.
Надання документів до заяви підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою від 12.02.2024 р., в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій.
До заяви позивачем додано: довідку від 30.01.2024р. № 21/24, витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання.
Надання документів до заяви підтверджується описом вкладення до цінного листа з повідомленням про вручення.
Факт отримання від позивача заяви та доданих документів відповідачем не заперечується.
01.05.2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до Інгулецького РТЦКтаСП з адвокатським запитом, яким просив повідомити про результати розгляду заяв ОСОБА_1 про оформлення відстрочки від призову під час мобілізації.
08.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 надано відповідь на запит № 4/4327, якою повідомлено про отримання заяв ОСОБА_1 , які були зареєстровані за вх. № 3374 від 08.02.2024р. та вх. № 3786 від 17.02.2024р. та надано копії відповідей.
Листом від 15.02.2024р. № 4/1583 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність особисто з`явитися, пройти військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, написання заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з документами, які підтверджують право на відстрочку відповідно до п. 1 підпункту 8 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Таким чином, відповідно до вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ як здобувач фахової вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти.
Зміни до ст.23 Закону № 2232-ХІІ набули чинності 18.05.2024 р., в той час як позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про надання відстрочки 10.05.2024 р., що сторонами не заперечується.
Таким чином, на момент звернення позивача з заявою, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 58 Конституції України регламентується порядок застосування норм матеріального права в редакції чинній на час виникнення певної події чи юридично факту, тобто, стаття 58 Конституції визначає, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт (норма матеріального права), під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з п. 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що позивачем було повідомлено відповідача про наявність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації шляхом надання особисто заяви про надання відстрочки та документів на підтвердження наявності підстав для відстрочки.
При цьому, пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить зобов`язання військовозобов`язаних особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 і подав заяву та додані до неї документи.
Таким чином, позивачем дотримано процедуру звернення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 11 Положення № 154 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Згідно до п. 11 Положення № 154 (в редакції, чинній на момент розгляду справи) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
З урахуванням зазначеного, саме відповідач є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Судом встановлено, 08.05.2024 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК, про що військово-лікарською комісією складено довідку № 99/5.
09.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 на підставі наказу МОУ № 610 від 2017р.
10.05.2024 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку зі здобуттям вищої освіти за денною формою навчання.
20.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надано довідку № 4/4544 ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставі здобуття освіти на строк до 28 червня 2024 року.
Також, на виконання вимог ухвали суду від 18 липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 було надано пояснення, що довідка на ім`я ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу до 28.06.2024 року за вих. № 4/4544 від 20.05.2024р. є рішенням комісії.
Вказане впливає на права та обов`язки позивача.
Таким чином, довідка на ім`я ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу до 28.06.2024 року за вих. № 4/4544 від 20.05.2024р. є актом індивідуальної дії, тобто, рішенням суб`єкта владних повноважень.
В зв`язку з наведеним, довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. № 4/4544 від 20.05.2024р., про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, визначений законодавством та не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Отже, способом захисту порушеного права, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, є саме визнання протиправним та скасування індивідуального акта.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зорустатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 4/4544 від 20.05.2024р. про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження», суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки судом встановлено протиправність довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 4/4544 від 20.05.2024р. про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р., суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 2,72-77,139,243-246,255,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. № 4/4544 від 20.05.2024р. про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до 28.06.2024 р.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, до 30.06.2026 р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгулецького об`єданого районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук