Справа № 420/28580/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про визнання протиправним та скасування рішення, надання статусу учасника бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, утвореної Міністерством у справах ветеранів України від 17.08.2023 року № 7/ІІІ/7/1, про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, маючи спеціальне звання підполковника Державного бюро розслідувань, займає посаду слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.

Позивач вказав, що статус осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань законодавчо прирівнюється до статусу поліцейських, у тому числі в частині соціального забезпечення, соціальних гарантій під час проходження служби, а також соціального захисту.

Згідно з п.4 витягу з наказу Державного бюро розслідувань від 27.01.2023 року №19-св/дск «Про відрядження працівників» позивача було відряджено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку та Луганську області, а також до Дніпропетровської області строком на 60 діб з 02 лютого до 02 квітня 2023 року.

При цьому, відповідно до п.9 витягу з наказу Державного бюро розслідувань від 13.03.2023 року №74-св/дск «Про відрядження працівників» внесено до наказу Державного бюро розслідувань від 27.01.2023 року №19-св/дск «Про відрядження працівників» такі зміни: в пункті 4 стосовно відрядження підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 слова та цифри «строком на 60 діб з 02 лютого до 02 квітня 2023 року» замінити словами та цифрами «строком на 43 доби з 02 лютого до 16 березня 2023 року».

Отже, зокрема, з 02.02.2023 по 16.03.2023 року ОСОБА_1 перебував у відрядженнях на території м. Краматорськ Донецької області та у інших населених пунктах Донецької області з метою проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях та з огляду на цілодобові чергування на території обслуговування територіального управління Державного бюро розслідувань.

Загальна тривалість перебування на території м. Краматорськ Донецької області відповідно до вищевказаних наказів з метою виконання службових повноважень становить 43 доби. Зокрема, у вказаний період часу ОСОБА_1 у складі територіального управління Державного бюро розслідувань виконувалися заходи із захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме: завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування злочинів, які згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про Державне бюро розслідувань», віднесені до підслідності Державного бюро розслідувань, зокрема, злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини), злочинів, вчинених спеціальними суб`єктами (працівниками правоохоронних органів, прокурорами, суддями тощо).

Згідно з Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, усі територіальні громади Донецької області, зокрема, Краматорська міська територіальна громада, була віднесена до таких, які перебувають у районі проведення воєнних (бойових) дій.

Крім цього, відповідно до чинного Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, Краматорська міська територіальна громада віднесена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, - територій можливих бойових дій.

Листом Мінветеранів від 08.09.2023 року №8737/1.2/4.1-23 також встановлено і підтверджено, що підполковник ОСОБА_1 у період з лютого по квітень 2023 року відряджався до територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську у зв`язку із службовою необхідністю.

Позивач зазначає, що не зважаючи на те, що виходячи з правових норм, працівники Державного бюро розслідувань і, зокрема, позивач мають безумовне право на отримання статусу учасника бойових дій на рівні з поліцейськими, комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у складі Державного бюро розслідувань не утворена, що унеможливило звернення позивача до такої комісії для набуття статусу учасник бойових дій. При цьому, відсутність Державного бюро розслідувань у переліку органів, наведеному у Порядку №413, у складі яких може бути утворена відповідна комісія, відповідно унеможливило подання керівником цього органу до такої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій. Вирішення цих питань вочевидь не залежить від позивача та він ніяк не може вплинути на них.

Таким чином, мають місце явні перешкоди у реалізації позивачем свого права на набуття статусу учасника бойових дій.

Викладене вище об`єктивно свідчить про існування у даному випадку спірного питання щодо набуття позивачем статусу учасника бойових дій, що потребує міжвідомчого врегулювання, адже відповідна комісія у складі Державного бюро розслідувань не створена, що унеможливлює звернення позивача до неї, і така комісія, відповідно, не може ініціювати перед міжвідомчою комісією питання про необхідність вирішення питання про присвоєння позивачу статусу учасника бойових дій.

З огляду на це, ОСОБА_1 звернувся саме до міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», утвореної Міністерством у справах ветеранів України із заявою від 23.06.2023 року про надання статусу учасника бойових дій і надав наявні у нього документи про безпосереднє залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, а саме: документи про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів, зокрема, наказ Державного бюро розслідувань від 27.01.2023 року №19-св/дск «Про відрядження працівників» та наказ Державного бюро розслідувань від 13.03.2023 року №74-св/дск «Про відрядження працівників».

Позивач вважає, що звернення до вказаної міжвідомчої комісії є єдиним можливим шляхом для вирішення питання про набуття ним статусу учасника бойових дій.

Втім, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.06.2023 року рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 17.08.2023 року №7/111/7/1 відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій з підстав відсутності правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою від 24.10.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 06.12.2023 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Розгляд адміністративної справи №420/28580/23 розпочато спочатку.

15.11.2023 року від представника відповідача - Міністерства у справах ветеранів України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши наступне.

ОСОБА_1 , маючи спеціальне звання підполковника Державного бюро розслідувань, займає посаду слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань. З 02.02.2023 по 16.03.2023 позивач перебував у відрядженнях на території м. Краматорськ Донецької області та в інших населених пунктах Донецької області з метою проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях. Загальна тривалість перебування позивача на території м. Краматорська Донецької області відповідно до наказів з метою виконання службових повноважень становить 43 доби.

У подальшому на адресу Мінветеранів надійшла заява ОСОБА_1 від 23.06.2023 (вх. № Г-1582 від 27.06.2023) до міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі міжвідомча комісія), в якій позивач просив розглянути його документи, що підтверджують захист ОСОБА_1 незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях та надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій і видати посвідчення.

Мінветеранів винесло подані позивачем матеріали на засідання міжвідомчої комісії.

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 17.08.2023 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Виключний перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, визначений статтею 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Пунктами 19, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ визначені різні категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій внаслідок участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та визначено різний механізм отримання такого статусу.

Працівники Державного бюро розслідувань не належать до осіб, які визнаються учасниками бойових дій згідно з пунктами 19, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Твердження позивача про наявність у нього права на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ на тих самих правових підставах, що й поліцейські, на думку відповідача, є помилковим.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України Про Національну поліцію поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Водночас згідно із частиною першою статті 14 Закону № 794-VІІІ до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 794-VІІІ служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до пункту 4 статті 14-2 Закону № 794-VІІІ підполковник Державного бюро розслідувань є спеціальним званням осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.

Таким чином, позивач не складав присягу поліцейського, не проходив службу в поліції та не має спеціального звання поліції.

Відтак, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для отримання позивачем статусу учасника бойових дій на тих самих правових підставах, що передбачені для поліцейських.

02.01.2024 року від представника відповідача - Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши наступне.

Відповідач вказав, що працівники Державного бюро розслідувань відсутні у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ як такі, що мають право на отримання статусу учасника бойових дій;

Міжвідомча комісія уповноважена розглядати документи про надання статусу учасника бойових зі спірних питань особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, лише отримані від відомчих комісій. Міжвідомча комісія не має права розглядати документи про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, надіслані безпосередньо такими особами.

Позивач некоректно трактує норми чинного законодавства, звертаючись із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій до міжвідомчої комісії Мінветеранів, проходячи службу у Державному бюро розслідувань.

Відповідач вважає, що Міжвідомча комісія виконала свої повноваження, розглянула заяву позивача та правомірно відмовила позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону №3551-XII.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, має спеціальне звання підполковника Державного бюро розслідувань.

Згідно з п.4 витягу з наказу Державного бюро розслідувань від 27.01.2023 року №19-св/дск «Про відрядження працівників» ОСОБА_1 був відряджений до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку та Луганську області, а також до Дніпропетровської області строком на 60 діб з 02 лютого до 02 квітня 2023 року (а.с. 19).

Відповідно до п.9 витягу з наказу Державного бюро розслідувань від 13.03.2023 року №74-св/дск «Про відрядження працівників» до наказу Державного бюро розслідувань від 27.01.2023 року №19-св/дск «Про відрядження працівників» внесено такі зміни: в пункті 4 стосовно відрядження підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 слова та цифри «строком на 60 діб з 02 лютого до 02 квітня 2023 року» замінити словами та цифрами «строком на 43 доби з 02 лютого до 16 березня 2023 року» (а.с. 18).

ОСОБА_1 звернувся до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб із заявою від 23.06.2023 року (вхід. №Г-1582 від 27.06.2023 року) про надання статусу учасника бойових дій та надав наступні документи: витяг з наказу від 27.01.2023 року №19-св/дск, витяг з наказу від 13.03.2023 року №74-св/дск, копію паспорта, копію рнокпп, згоду на збір та обробку персональних даних (а.с. 189).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.06.2023 року рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 17.08.2023 року №7/111/7/1 відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій з підстав відсутності правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 201).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі за текстом Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (звернення позивача з заявою від 23.03.2023), учасниками бойових дій визнаються:

військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно пункту 25 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються:

"25) особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах...".

Відповідно до п.2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який затверджено Постановою КМ України від 20.08.2014 року № 413 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі за текстом - Порядок № 413), статус учасника бойових дій надається, зокрема: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, як пункт 19 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ, так і пункт 2 Порядку № 413 на момент звернення позивача з заявою від 23.06.2023 року та її вирішення Міжвідомчою комісією не містили у наведених у цих нормах переліках "осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань".

Суд бере до уваги доводи відповідачів, що твердження позивача про наявність у нього права на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) на тих самих правових підставах, що й для поліцейських, є помилковим з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України Про Національну поліцію поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" (далі за текстом - Закон № 794-VІІІ) Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Водночас згідно із частиною першою статті 14 Закону № 794-VІІІ до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 794-VІІІ служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Частиною 1 ст.14-1 Закону № 794-VІІІ передбачено, що особи, які вперше призначаються на посади рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань та у відповідних випадках пройшли встановлений строк стажування, складають присягу

Відповідно до пункту 4 статті 14-2 Закону № 794-VІІІ підполковник Державного бюро розслідувань є спеціальним званням осіб старшого начальницького складу Державного бюро розслідувань.

Таким чином, позивач не складав присягу поліцейського, не проходив службу в поліції та не має спеціального звання поліції, а складав присягу осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, проходить службу в ДБР та має спеціальне звання начальницького складу ДБР.

Відповідно до частин 1, 2 ст.19 Закону № 794-VІІІ держава забезпечує соціальний захист працівників Державного бюро розслідувань відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.

Соціальний захист поліцейських врегульовано статтями 91-104 Закону України "Про Національну поліцію", однак вказані норми не стосуються питання надання статусу учасника бойових дій.

Згідно абзацу 2 ч.6 ст.14 Закону № 794-VІІІ на осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Разом з тим, Дисциплінарний статут Національної поліції України також не регулює питання надання статусу учасника бойових дій, та поширення цього Статуту на осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань не є підставою для застосування до позивача приписів п.19 ст.6 Закону № 794-VІІІ щодо надання статусу учасника бойових дій на рівні з поліцейськими.

Також позивач посилається на абзац другий пункту 2 Порядку № 413, однак, як зазначено судом вище, в наведеному в цьому пункті переліку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відсутні такі особи як "особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань".

Згідно з абзацом першим пункту 2-1 Порядку № 413 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дозволяє стверджувати, що право на отримання статусу учасника бойових дій у зв`язку з безпосередньою участю у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях мають, зокрема, особи, які відповідають критеріям, установленим пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ та абзацом другим пункту 2 Порядку № 413.

Відтак обов`язковими умовами для отримання статусу учасника бойових дій є залучення до проведення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в установленому законодавством порядку та безпосередня в ній участь.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається самим позивачем, ОСОБА_1 , займаючи посаду слідчого Головного управління Державного бюро розслідувань, з 02.02.2023 по 16.03.2023 під час воєнного стану в Україні перебував у відрядженнях на території м. Краматорська Донецької області відповідно до наданих документів з метою виконання службових повноважень 43 доби.

На підтвердження цього, позивач додає копію витягу із наказу Державного бюро розслідувань від 13.03.2023 № 74-св/дск про відрядження працівників до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку і Луганську області, а також Дніпропетровську, з метою виконання службових повноважень, що не заперечується самим позивачем.

Таким чином, позивач, як особа начальницького складу Державного бюро розслідувань, у період з 02.02.2023 по 16.03.2023 знаходився у службовому відрядженні з метою виконання службових повноважень у м. Краматорськ Донецької області.

Також суд зазначає, що відповідно до п.5 Порядку № 413 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку;

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Мінветеранів (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Положення про міжвідомчу комісію затверджується Мінветеранів. До складу міжвідомчої комісії включаються фахівці Міноборони, МВС, Мін`юсту, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісу Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС. Також можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.

Разом з тим, як зазначає сам позивач, комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державному бюро розслідувань (відомча комісія) не утворювалася, через що позивач звернувся з заявою безпосередньо до міжвідомчої комісії.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що звернення ним до вказаної міжвідомчої комісії є єдиним можливим шляхом для вирішення питання про набуття ним статусу учасника бойових дій, з огляду на те, що вирішення питання надання статусу учасника бойових дій належить до компетенції відомчої комісії, і лише в разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку, документи подаються до міжвідомчої комісії та розглядаються цією комісією.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 1 розділу II Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26 лютого 2021 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2021 року за № 521/36143 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі за текстом Положення № 43) основними завданнями міжвідомчої комісії є:

1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ;

2) надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ;

3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII Про внесення зміни до статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Відповідно до підпунктів 1 3 пункту 2 розділу II Положення № 43 міжвідомча комісія має право:

1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;

2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

3) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій з числа осіб, зазначених у підпункті 3 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані підприємствами, установами, організаціями або безпосередньо їх працівниками.

Підсумовуючі вищенаведені норми законодавства, міжвідомча комісія не розглядає документи зі спірних питань про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, які надіслані до міжвідомчої комісії безпосередньо такими особами.

Документи зі спірних питань стосовно осіб, зазначених в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, розглядаються міжвідомчою комісією виключно у разі їх надходження від відомчих комісій.

Міжвідомча комісія мала право розглядати безпосередньо від громадян документи про надання статусу учасника бойових дій лише: 1) особам, зазначеним у пункті 21 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ (добровольці, які брали участь в антитерористичній операції); 2) особам, зазначеним у пункті 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ; 3) працівникам підприємств, установ, організацій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції з 19.07.2014 до 18.06.2015.

Таким чином, оскільки звернення позивача не стосувалося антитерористичної операції, воно було розглянуто на відповідність пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу III Положення № 43 міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій.

Враховуючи вищезазначене, міжвідомчою комісією на засіданні 17.08.2023, виходячи з правового регулювання, яке існувало на момент звернення позивача з заявою від 23.06.2023 та її вирішення міжвідомчою комісією, правомірно прийняте рішення про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551- ХІІ.

За таких обставин, оскаржуване позивачем рішення міжвідомчої комісії повністю відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування.

При цьому суд зауважує, що під час провадження у справі змінилося правове регулювання питання надання статусу учасника бойових дій.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку обробки та використання даних у державних реєстрах для військового обліку та набуття статусу ветерана війни під час дії воєнного стану" від 16 січня 2024 року № 3549-IX, який набрав чинності 04.04.2024 року, внесено зміни, зокрема, до п.19 ч.1 ст.6 Закону № 3551- ХІІ, який наразі передбачає, що часниками бойових дій визнаються:

"19) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України".

Також зазнав змін і Порядок № 413, який викладено у новій редакції, затвердженій Постановою КМ України від 12 липня 2024 р. № 837.

Отже з 23.07.2024 року діє новий "Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України".

Цим Порядком визначено й новий порядок подання документів до комісії (міжвідомчої комісії), що передбачний пунктом 11 нового Порядку № 413 (в редакції, чинній з 23.07.2024).

Відповідно до п.19 вказаного Порядку № 413 у чинній редакції рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону;

міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджуються відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в підпункті 3 пункту 2 цього Порядку.

Згідно п.20 цього Порядку Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Беручи до уваги вищевикладене, правове регулювання, яке існувало на момент звернення позивача з заявою від 23.06.2023 року, законодавчі зміни, які відбулися щодо підстав та порядку надання статусу учасника бойових дій, а також дискреційність повноважень відомчої комісії, до компетенції якої належить розгляд заяви позивача, підстави для прийняття судом рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій - відсутні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 291, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (адреса: пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ), Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (адреса: пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001) про визнання протиправним та скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, утвореної Міністерством у справах ветеранів України від 17.08.2023 року № 7/ІІІ/7/1, про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів