Справа № 600/7387/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7387/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання йому письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні iз зазначенням окремо кожного виду виплати та не ознайомлення його з наказом про звільнення i не надання йому грошового атестату та витягу з наказу про звільнення;

- зобов`язати відповідача виконати вимоги чинного законодавства шляхом ознайомлення його з наказом про звільнення, надання йому витягу з наказу про звільнення та грошового атестату та надання йому письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні iз зазначенням окремо кожного виду виплати (основне та додаткове грошове забезпечення, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які він право);

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати додаткової винагороди в poзмipi 30000,00 грн. пропорційно розрахунку на місяць за період з 05.05.2023 по 21.08.2023;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду в poзмipi 30000,00 грн. пропорційно розрахунку на місяць за період з 05.05.2023 по 21.08.2023;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості не отриманого харчування за період з 23.06.2020 по день звільнення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вартість не отриманого харчування за період з 23.06.2020 по день звільнення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за весь період служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за весь період служби;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2022 та 2023 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористанні відпустки за 2022 та 2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 роки з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленими станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно Законом України "Про Державний бюджет України на 2020", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023";

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 встановленого відповідно відповідно Законом України "Про Державний бюджет України на 2020", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023" та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборі;

- зобов`язати відповідача видати оновлені документа для установи Пенсійного фонду України з врахуванням вcix необхідних виплат належних йому відповідно до чинного законодавства та направити їx до установи Пенсійного фонду України для вірного нарахування пенсії;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки належних йому на день звільнення виплат по день фактичного розрахунку після проведення остаточного розрахунку із ним.

1.2. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду 07.12.2023 року (головуючий суддя Григораш В.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощеного позовне провадження без повідомлення сторін. Вказаною ухвалою встановлено відповідачам строк для подачі відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

1.3. Однак, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року задоволено заяву судді Григораша В.О. про самовідвід. Адміністративну справу №600/7387/23-а за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

1.4. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду 29.12.2023 року (головуючий суддя Анісімов О.В.) адміністративну справу №600/7387/23-а прийнято до свого провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог у поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що 23.08.2023 року під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини ним було отримано травму. Лікування проходив в лікувальному відділенні МР в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», в результаті його визнано непридатним до військової служби.

2.2. Вказує, що відповідно до наказу №1947 від 21.08.2023, про який було повідомлено в телефонному режимі, але не ознайомлено, його було звільнено з лав Служби Безпеки України.

2.3. Позивач наголошує, що відповідач повинен був здійснити йому виплати, передбачені чинним законодавством. Однак, всупереч вимог чинного законодавства відповідач здійснив належні йому виплати несвоєчасно та не в повному обсязі, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

Позиція відповідача

2.4. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.5. Так, представник відповідача зазначає, що наказом СБ України від 17.08.2023 №1031-ОС/дск ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 Положення № 1262, підпунктом « 6» пункту 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) та з 21.08.2023 виключений зі списків особового складу.

2.6. Зазначеним наказом у частині, що стосується ОСОБА_1 , передбачено виплату йому одноразової грошової допомоги за 32 календарних роки служби, грошової компенсації за вартості за неотримане речове майно в розмірі 77 541 гривень, 16 коп., та грошової компенсації за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 днів невикористаної додаткової-відпустки за 2015-2023 роки.

2.7. Наголошує, що позивачу при звільненні було роз`яснено процедурні питання, пов`язані з його звільненням, у тому числі - щодо належних йому при звільненні виплат. В ході виконання процедури звільнення на трьох її етапах: під час першої бесіди перед звільненням, під час другої бесіди перед звільненням та під час ознайомлення з поданням про звільнення з військової служби ОСОБА_1 не висловлено прохань надати додаткові розрахунки, деталізувати виплати, належні йому при звільненні, хоч така можливість була надана йому тричі.

2.8. Також, факт обізнаності позивача з вимогами та текстом наказу СБ України від від 17.08.2023 №Ю31-ОС/дск підтверджується наявним в матеріалах особової справи ОСОБА_1 обхідним аркушем полковника ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням з військової служби у відставку, підписання якого в уповноважених осіб здійснюється військовослужбовцем, який звільняється - особисто. Спосіб доведення до військовослужбовця СБУ наказу про його звільнення з військової служби не передбачає ознайомлення під особистий підпис, і вважається доведеним у разі його оголошення.

2.9. Відтак вважає, що наказ СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у частині, що стосується, доведений до відома позивача у законний спосіб, шляхом його усного оголошення, що відповідає вимогам п. 2 розділу IV Інструкції про порядок обліку, використання і зберігання нормативно-правових актів організаційно-розпорядчого характеру в Службі безпеки України, затвердженою наказом ЦУ СБУ від 01.06.2017 № 333/ДСК та п. 7.15 Інструкції про організацію виконання Положення проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджена наказом СБУ від 14.10.2008 № 772.

2.10. Відповідно до довідки Фінансово-економічного управління СБУ від 15.01.2024 № 21/2-83, на підставі наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск ОСОБА_1 нараховано: одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 605 480, 00 грн.; грошову компенсацію за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 днів невикористаної додаткової відпустки за 2015-2023 роки у розмірі 272 451, 16 гри.; грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 77 451,16 грн.

2.11. Також наголошує, що не відповідає дійсним обставинам справи твердження позивача про те, що його звернення до СБУ щодо видачі йому витягу з наказу про звільнення та розрахунку належних йому при звільненні виплат залишилися проігнорованими відповідачем. Так, згідно наявних в СБУ відомостей, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до СБУ з відповідним запитом. За результатами розгляду запиту ОСОБА_1 було надано письмову відповідь від 07.11.2023 № 21/3/2-А-2-17/87 скеровано на його адресу витяг з наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск, та дві довідки із запитуваною ним інформацією (від 06.11.2023 № № 21/2/2-177 К 21/2/2-1772). Відтак, матеріалами справи підтверджується, що витяг з наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск станом на момент звернення до суду позивачем було отримано, так само як і довідки про розрахунок належних йому при звільненні виплат.

2.12. У позові ОСОБА_1 також необґрунтовано зазначає, що відповідачем неправомірно не видано йому грошовий атестат при звільненні з військової служби.

2.13. Вказує, що грошовий атестат ОСОБА_1 № 2023-406 від 21.08.2023, у відповідності до вимог Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, надійшов з Управління роботи з особовим складом СБ України до Управління СБ України в Чернівецькій області 05.10.2023 (вх.р. № 3807дск) та у подальшому був скерований Управлінням до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області супровідним листом від 16.10.2023 № 75/21-491дск - для призначення ОСОБА_1 пенсії.

2.14. Підсумовуючи наведене, СБУ не було допущено протиправної бездіяльності стосовно позивача, відповідач діяв у повній відповідності до вимог Інструкції № 772, Інструкції №333/ДСК та Інструкції 515/ДСК, а тому, позовні вимоги у цій частині є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

2.15. Стосовно вимог позивача в частині невірного нарахування та виплати належних йому при звільненні сум, то представник відповідача стверджує, що Службою безпеки України не допущено протиправної бездіяльності стосовно позивача у частині цих позовних вимог, відтак, вони не підлягають задоволенню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України з 19.05.1994 по 21.08.2023, у тому числі, у підрозділах військової контррозвідки СБУ.

3.2. З 21.07.2022 по 01.07.2023 наказом Голови СБУ від 21.07.2022 № 921-ОС/дск ОСОБА_1 зарахований у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБУ за посадою начальника відділу за підпунктом «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007.

3.3. Наказом СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 Положення № 1262, підпунктом « 6» пункту 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) та з 21.08.2023 виключений зі списків особового складу.

3.4. Згідно витягу з наказу СБ України від 17.08.2023 № Ю31-ОС/дск судом встановлено, що зазначеним наказом у частині, що стосується ОСОБА_1 , передбачено наступне:

- вислуга років на пенсію на 21 серпня 2023 року складає: календарна - 32 роки 20 днів, пільгова - 05 років 01 місяць 01 день, загальна - 37 років 01 місяць 21 день;

- виплатити полковнику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 32 календарних роки служби згідно з главою 1 розділу V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018 р.;

- виплатити полковнику ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 77 541 гривня 16 копійок;

- згідно з пунктом 56 виплатити полковнику ОСОБА_1 грошову компенсацію за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.

3.5. Також судом встановлено, що відповідно до довідки Фінансово-економічного управління СБУ від 15.01.2024 № 21/2-83, на підставі наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск з ОСОБА_1 здійснені остаточні розрахунки:

- виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби (розрахунок вислуги років на пенсію від 10 липня 2023 року №11/1/4-7571 к-дск) за тридцять два календарних років служби згідно з главою 1 з розділ V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного військовослужбовцям Служби безпеки України нарахована в розмірі 605 480,00грн. та перераховано відповідно до реєстру № 859 14 вересня 2023 року в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк»;

- згідно з пунктом 56 виплачено грошову компенсацію за 45 невикористаних дні® щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 нараховано в розмірі 272 451,16 гри., та перераховано відповідно до реєстру № 859 14 вересня 2023 року в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк»;

- грошова компенсація вартості за неотримане речове майно (довідка про вартість речового майна, що належить до видачі від 28 липня 2023 № 53) нараховано в розмірі 77 451,16 грн. та перераховано, 24 жовтня 2023 року в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк».

3.6. Також, довідками Фінансово-економічного управління СБУ від 15.01.2024 №21/2-85, від 15.01.2024 №21/2-84, від 15.01.2024 №21/2-82 визначено:

- ОСОБА_1 додаткова винагорода згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022р. за період проходження військової служби нарахована щомісячно в розмірі 30 000,00 грн. з 24.02.2022 по 30.04.2023 та з 01.05.2023 по 05.05.2023 в розмірі 4 838,71 грн. та виплачена в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк»;

- ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік відповідно до розділу ІІІ глав 14 та 15 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України нарахована в розмірі 42 492,50 грн. та перераховано відповідно до реєстру № 859 від 05 жовтня 2022 року в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк». Матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до розділу III глав 14 та 15 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України не нараховувалась та не виплачувалась;

- наказом Голови СБ України від 16.02.2015 року № Ю/115-ОС ОСОБА_1 був зарахований до Центрального управління СБ України та під час проходження військової служби за період з 25.02.2015 р. по 28.02.2018 р. індексація грошових доходів Фінансово-економічним управлінням не нараховувалась та не виплачувалась. З 01.03.2018р. по 31.12.2022р. ОСОБА_1 індексація грошових доходів була нарахована та виплачена з грошовим забезпеченням щомісячно в повному обсязі, загальна сума 22 486,87 грн., базовий місяць березень 2018р.

3.7. Також судом встановлено, що 12.10.2023 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо видачі йому витягу з наказу про звільнення та розрахунку належних йому при звільненні виплат. За результатами розгляду запиту ОСОБА_1 відповідач разом із супровідним листом від 07.11.2023 № 21/3/2-А-2-17/87 направив позивачу витяг з наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск, та дві довідки від 06.11.2023 № № 21/2/2-177 К 21/2/2-1772 із інформацією про здійснення перерахунку на картковий рахунок одноразової грошової допомоги при звільнені, грошових компенсацій, а також про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього позову є бездіяльність відповідача щодо не надання позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні iз зазначенням окремо кожного виду виплати та не ознайомлення його з наказом про звільнення i не надання йому грошового атестату та витягу з наказу про звільнення. Також, позивачем у цій справі оскаржуються дії відповідача щодо не виплати своєчасно та в повному обсязі належних позивачу при звільненні сум.

4.2. Отже, у цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності бездіяльності та діям відповідача, оцінивши їх через призму верховенства права та критеріїв законності, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

4.3. При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

4.4. Суд зазначає, що для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у позовній заяві.

4.5. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

4.6. Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Щодо суті спору

4.7. У цій справі, у першу чергу, суду належить надати оцінку доводам та вимогам позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання позивачеві письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати та неознайомлення його з наказом про звільнення і ненадання йому грошового атестату та витягу з наказу про звільнення.

4.8. Так, позивач наголошує, що відповідно до наказу №1947 від 21.08.2023, про який було повідомлено в телефонному режимі, але не ознайомлено, його було звільнено з лав Служби Безпеки України.

4.9. Однак, суд наголошує, що позивачем не надано жодних доказів в частині винесення відповідачем наказу №1947 від 21.08.2023.

4.10. Поряд з цим, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом «в» пункту 61 Положення № 1262, підпунктом « 6» пункту 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) згідно наказу СБ України від 17.08.2023 № Ю31-ОС/дск.

4.11. Так, статтею 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 року №2229-XII (далі Закон №2229-XII) встановлено, що Служба безпеки України - це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

4.12. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №2229-XII умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями СБУ визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

4.13. Таким чином, на військовослужбовців СБУ поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений Законами України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими актами законодавства України про порядок проходження військової служби. При цьому, акти трудового законодавства поширюються на правовідносини із проходження військової служби лише у частині, що не врегульована актами спеціального законодавства.

4.14. Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу СБУ, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період, визначає Положення № 1262.

4.15. Вказане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у СБУ кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

4.16. Водночас, механізм реалізації вимог Положення № 1262 визначає Інструкція про організацію виконання Положення проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджена наказом СБУ від 14.10.2008 № 772 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31.12.2008 за № 1323/16014 (далі Інструкція № 772).

4.17. Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений з військової служби 21.08.2023 за підпунктом «б» пункту 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку).

4.18. Згідно з вимогами п. 7.4. Інструкції № 772, з військовослужбовцями, які звільняються за підпунктами «б», «в», «д» частини третьої, підпунктами «б», «в», «г» пункту 1, підпунктами «а», «б» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«ґ», «ж», «і» пункту 1, підпунктами «а»-«ґ», «и», пункту 2, підпунктами «а», «б» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»- «ґ», «з» пункту 1, підпунктами «а»-«г», «ж», пункту 2, підпунктами «а», «б» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», перед звільненням із військової служби проводиться не менше двох індивідуальних бесід.

4.19. В матеріалах справи наявні Листки бесіди з ОСОБА_1 від 05.07.2023, від 07.07.2023, в яких поінформовано про виплати, належні йому при звільненні з військової служби та які підписано позивачем особисто без жодних зауважень та пропозицій.

4.20. У відповідності до п. 1.3. Інструкції № 772, на військовослужбовців, які подаються до звільнення з військової служби, в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України оформляються подання до звільнення з військової служби (додаток 5), які підписуються їх прямими начальниками та направляються в порядку підпорядкування через підрозділи кадрового забезпечення для прийняття рішення начальниками, зазначеними в пункті 1.2 цього розділу.

4.21. Так, 07.07.2023 на полковника ОСОБА_1 було оформлено подання до звільнення р.№ 17/6-3098-дск, в тексті якого серед іншого зазначено, що йому при звільненні належить до виплати одноразова грошова допомога за 32 календарних роки служби та грошова компенсація за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 днів невикористаної додаткової відпустки за 2015-2023 роки.

4.22. З поданням до звільнення № 17/6-3098-дск від 07.07.2023 р. позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис. При цьому ним знову не висловлено зауважень, запитань та прохання про додаткові роз`яснення.

4.23. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд вважає необґрунтованими доводи позивача в частині ненадання відповідачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати.

4.24. Щодо ознайомлення позивача з наказом про звільнення від 17.08.2023 № Ю31-ОС/дск, то суд зазначає наступне.

4.25. Так, Порядок роботи з наказами з кадрових питань та актами організаційно-розпорядчого характеру, як інструкції, положення, статути, накази та розпорядження СБУ - визначено Інструкцією про порядок обліку, використання і зберігання нормативно-правових актів організаційно- розпорядчого характеру в Службі безпеки України, затвердженою наказом ЦУ СБУ від 01.06.2017 № 333/ДСК (далі Інструкція М 333/ДСК).

4.26. Пунктом 2 розділу IV «Ознайомлення з актами та їх зберігання» Інструкції № 333/ДСК встановлено, що керівники підрозділів СБУ або керівники їх структурних підрозділів ознайомлюють співробітників (працівників) з наказами з кадрових питань шляхом оголошення таких наказів на службових нарадах або особисто.

У разі необхідності ознайомлення співробітників (працівників) з наказами під особистий підпис, що передбачено іншими актами СБУ, робиться відповідна відмітка про ознайомлення на зворотному боці першого аркуша примірника (витягу) наказу на вільному від тексту місці.

4.27. У свою чергу, пунктом 7.15. Інструкції № 772 передбачено, що наказ про звільнення військовослужбовця у запас або у відставку оголошується йому особисто його прямим начальником.

4.28. Як повідомлено суду сторонами, наказ про звільнені було доведено полковнику ОСОБА_1 усно, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

4.29. Більше того, Факт обізнаності позивача з вимогами та текстом наказу СБ України від 17.08.2023 року № 1031-ОС/дск підтверджується також наявним в матеріалах особової справи ОСОБА_1 обхідним аркушем полковника ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням з військової служби у відставку, підписання якого в уповноважених осіб здійснюється військовослужбовцем, який звільняється - особисто.

4.30. Відтак, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що наказ СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у частині, що стосується позивача, доведений до відома позивача у законний спосіб, шляхом його усного оголошення, що відповідає вимогам п. 2 розділу IV Інструкції № 333/ДСК та п. 7.15 Інструкції № 772.

4.31. Також, суд вважає спростованими твердження позивача про те, що його звернення до СБУ щодо видачі йому витягу з наказу про звільнення та розрахунку належних йому при звільненні виплат залишилися проігнорованими відповідачем. Судом встановлено, що 12.10.2023 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо видачі йому витягу з наказу про звільнення та розрахунку належних йому при звільненні виплат. За результатами розгляду запиту ОСОБА_1 відповідач разом із супровідним листом від 07.11.2023 № 21/3/2-А-2-17/87 направив позивачу витяг з наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск, та дві довідки від 06.11.2023 № № 21/2/2-177 К 21/2/2-1772 із інформацією про здійснення перерахунку на картковий рахунок одноразової грошової допомоги при звільнені, грошових компенсацій, а також про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

4.32. Щодо видачі грошового атестату, то суд зазначає, шо Порядок використання грошового атестату в Службі безпеки України визначено розділом VI Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК (далі - Інструкція №515/ДСК).

4.33. Так, пунктом 1 розділу VI Інструкції № 515/ДСК встановлено, що грошовий атестат видається військовослужбовцю: у всіх випадках переміщення з одного органу, підрозділу, закладу та установи СБ України в інший орган, підрозділ, заклад та установу СБ України, в т.ч. при направленні на навчання; при переведенні для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, інших військових формувань та державних органів.

4.34. Пунктом 2 цього ж розділу Інструкції № 515/ДСК визначено, що військовослужбовцям, звільненим з військової служби, яким призначено пенсію, а особам офіцерського складу незалежно від призначення пенсії грошовий атестат не видається.

Після оформлення грошовий атестат надсилається підрозділам кадрового забезпечення, які його разом з іншими документами надсилають до відповідного регіонального органу СБ України за місцем проживання звільненої для нарахування пенсії або виплати окладу за військовим званням протягом одного року з дня, наступного за днем звільнення.

4.35. Як повідомлено представником відповідача, грошовий атестат ОСОБА_1 № 2023-406 від 21.08.2023 надійшов з Управління роботи з особовим складом СБ України до Управління СБ України в Чернівецькій області 05.10.2023 (вх.№. № 3807дск) та у подальшому був скерований Управлінням до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області супровідним листом від 16.10.2023 № 75/21-491дск - для призначення ОСОБА_1 пенсії.

4.36. Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставними та необґрунтованим вимоги позивача у частині не надання йому письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні iз зазначенням окремо кожного виду виплати та не ознайомлення його з наказом про звільнення i не надання йому грошового атестату та витягу з наказу про звільнення.

4.37. Щодо позовних вимог в частині вірного нарахування та виплати позивачу належних при звільненні сум, то суд вбачає за доцільне надати оцінку вимогам позивача по кожному виду виплати окремо.

4.38. Стосовно вимоги щодо не виплати додаткової винагороди в poзмipi 30000,00 грн. пропорційно розрахунку на місяць за період з 05.05.2023 по 21.08.2023.

4.39. Судом встановлено, що згідно з відомостями, зазначеними у довідці Фінансово-економічного управління СБ України від 15.01.2023 № 21/2-85, ОСОБА_1 додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. на місяць виплачувалася з 24.02.2022 по 05.05.2023.

4.40. Водночас, позивач наголошує на тому, що вказана додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. підлягала виплаті йому і за період з 05.05.2023 по 21.08.2023.

4.41. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) (в редакції постанови КМУ № 43 від 20.01.2023, чинній у спірний період), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

4.42. Пунктом 2-1 вказаної постанови встановлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

4.43. Питання здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям СБУ у спірний період з 05.05.2023 по 31.05.2023 року регламентувалися Порядком здійснення деяких виплат військовослужбовцям Служби безпеки України під час дії воєнного стану, затвердженим наказом ЦУ СБУ від 31.01.2023 № 37, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.02.2023 за№ 205/39261 (далі - Порядок № 37).

4.44. Згідно пункту 1 розділу II Порядку №37, Військовослужбовцям, які на період дії воєнного стану здійснюють оперативно-службову діяльність щодо забезпечення державної безпеки, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів,- розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

4.45. Водночас, відповідно до абзацу 15 пункту 6 розділу II Порядку № 37, додаткова винагорода також не виплачується військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників), крім тих, які: беруть участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, визначених у пункті 3 розділу І цього Порядку, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; захоплені у полон або заручниками, інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні; залучені до складу тимчасових оперативних груп з протидії розвідувально-підривній діяльності спецслужб іноземних держав проти України.

4.46. Судом визначено, що згідно розрахунку вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії ОСОБА_1 , позивач, починаючи з 21.07.2022 на підставі наказу Голови СБУ від 21.07.2022 № 921-ОС/дск проходив військову службу в СБУ у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБУ за посадою начальника відділу, з огляду на що, у період з 01.02.2023 по 31.05.2023 не відносився до категорії військовослужбовців СБУ, яким належна до виплати додаткова винагорода, відповідно до розділу II Порядку № 37.

4.47. Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 було внесено зміни до постанови КМУ № 168, які згідно п. 3 постанови КМУ № 836 у частині виплати додаткової винагороди застосовуються з 01.06.2023.

4.48. Так, починаючи з 01.06.2023, військовослужбовців Служби безпеки було виключено з визначеного пунктом 1 Постанови №168 переліку осіб, яким на період воєнного стану виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

4.49. Відповідно до абз. 4 пункту 1-1 постанови КМУ № 168 у новій редакції, виплата такої винагороди в розмірі до 30000 гривень передбачена військовослужбовцям СБУ за умови виконання ними бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, пропорційно часу виконання таких завдань.

4.50. Питання здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям СБУ з 01.06.2023 і по теперішній час регламентовано Порядком виплати військовослужбовцям Служби безпеки України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, затвердженим наказом ЦУ СБУ від 05.09.2023 № 357 (далі Порядок №357).

4.51. Наказом ЦУ СБУ від 05.09.2023 № 357 визнано таким, що втратив чинність, наказ Центрального управління Служби безпеки України від 31 січня 2023 року № 37 «Про затвердження Порядку здійснення деяких виплат військовослужбовцям Служби безпеки України під час дії воєнного стану», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01 лютого 2023 року за № 205/39261 (зі змінами) (пункт 1 наказу) та визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 червня 2023 року (пункт 5 наказу).

4.52. Згідно з п. 2 розділу II Порядку № 357, додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, пропорційно часу виконання таких завдань.

4.53. Оскільки ОСОБА_1 у період з 01.06.2023 по 21.08.2023 до виконання бойових (спеціальних) завдань не залучався, то додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168 у розмірі до 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань правомірно не належить йому до нарахування та виплати.

4.54. Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставними та необґрунтованим вимоги позивача у частині не виплати йому додаткової винагороди в poзмipi 30000,00 грн. пропорційно розрахунку на місяць за період з 05.05.2023 по 21.08.2023.

4.55. Стосовно вимог позивача щодо невиплати допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023роки.

4.56. Порядок та підстави здійснення виплати допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям СБУ, як додаткових видів грошового забезпечення, регламентовано главами 14,15 розділу III Інструкції № 515/ДСК.

4.57. Відповідно до п. 1 глави 14 розділу III Інструкції № 515/ДСК, військовослужбовцям один раз на рік виплачується матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

4.58. Пунктом 2 вказаної глави розділу III Інструкції № 515/ДСК визначено альтернативно дві підстави для нарахування і виплати такої допомоги.

4.59. Так, зазначена допомога виплачується на підставі відпускного посвідчення, за яким військовослужбовець вибуває у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця.

4.60. Аналогічно, пунктом 1 глави 15 розділу III Інструкції № 515/ДСК встановлено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що виплачується військовослужбовцям, визначається окремо на кожний бюджетний рік і затверджується Головою СБ України під час ухвалення основних напрямів бюджетної політики СБУ на відповідний рік.

4.61. Зазначена матеріальна допомога виплачується військовослужбовцям при вибутті у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця (п. 2 глави 15 розділу III Інструкції № 515/ДСК).

4.62. Як повідомлено представником відповідача та не заперечується позивачем, у чергову відпустку ОСОБА_1 у 2022-2023 роках не вибував. Згідно з довідкою Фінансово-економічного управління СБ України від 15.01.2023 № 21/2-84, ОСОБА_1 виплачено 05.10.2022 відповідно до реєстру № 859 допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі 42 495,50 грн., з огляду на написання ним відповідного рапорту. За 2023 рік вказані виплати ОСОБА_1 не здійснювалися з огляду на відсутність відповідного рапорту військовослужбовця.

4.63. Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із доводами представника відповідача в тому, що Службою безпеки України не допущено протиправної бездіяльності стосовно позивача у частині цих позовних вимог, відтак вони не підлягають задоволенню.

4.64. Стосовно вимог позивача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості не отриманого харчування за період з 23.06.2020 по день звільнення.

4.65. У відповідності до п.1 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон №2011-XII), продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

4.66. Пунктом 1 розділу II Положення № 140 встановлено, що забезпечення військовослужбовців продовольством здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 426.

4.67. Постановою №426 затверджено норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (далі - норми харчування).

4.68. Вказаною Постановою передбачено 15 норм харчування, серед яких норма № 1 - загальновійськова. Саме військовослужбовцям, зазначеним у підпункті «а» пункту 1 приміток передбачена за їх бажанням можливість отримання грошової компенсації у розмірі вартості набору продуктів, який видається на приготування обіду, за рішенням командира військової частини.

До цієї категорії військовослужбовців віднесено: військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу військової служби, які проходять військову службу за контрактом в Збройних Силах, у Держспецтрансслужбі, Національній гвардії, Державній прикордонній службі.

4.69. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не відноситься до згаданої категорії військовослужбовців, оскільки є військовослужбовцем офіцерського складу, що визначено підпунктом "б" пункту 1 приміток, а отже, помилково визначив за собою право на компенсацію.

4.70. Крім означеного, бажання військовослужбовця у даних правовідносинах визначається рапортом військовослужбовця, поданим на ім`я керівника органу, підрозділу, закладу СБУ (абз. 4 п. 3 розділу II Положення № 140).

4.71. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 під час служби не одержав права на харчування за рахунок держави відповідно до Постанови № 426, а відтак, його позовні вимоги у частині визнання протиправною бездіяльності СБУ щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості неотриманого харчування та зобов`язання вчинити такі дії не підлягають задоволенню.

4.72. Стосовно вимог позивача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за весь період служби.

4.73. Надаючи оцінку діям відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 р. № 2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

4.74. Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

4.75. Так, Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

4.76. Згідно із частиною 1 статті 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

4.77. Статтями 2 та 4 Закону № 1282-ХІІ, зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

4.78. Приписами частини 2 статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

4.79. Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

4.80. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 6 Закону № 1282-ХІІ).

4.81. Згідно пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 (далі Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

4.82. В силу пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

4.83. Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

4.84. Отже, індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

4.85. Відтак, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

4.86. Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

4.87. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

4.88. Відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

4.89. Суд звертає увагу на те, що пунктом 6 Порядку № 1078 також визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

4.90. Відтак, положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

4.91. У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

4.92. Окрім цього, Конституційний Суд України у вказаному рішенні констатував, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

4.93. Судом відповідно до частини 5 статті 242 КАС України також враховані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №825/874/17, від 23.10.2019 року у справі №825/1832/17, від 20.11.2019 року у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 року у справі № 825/565/17.

4.94. Як встановлено судом, згідно довідки Фінансово-економічного управління СБУ від 15.01.2024 № 21/2-83, на підставі наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск з ОСОБА_1 під час проходження військової служби позивачу за період з 25.02.2015р. по 28.02.2018р. індексація грошових доходів Фінансово-економічним управлінням не нараховувалась та не виплачувалась. З 01.03.2018р. по 31.12.2022р. ОСОБА_1 індексація грошових доходів була нарахована та виплачена з грошовим забезпеченням щомісячно в повному обсязі, загальна сума 22 486,87 грн., базовий місяць березень 2018р.

4.95. Однак суд зазначає, що позивачем не визначено точного періоду, за який йому не здійснено виплату індексації. При цьому, ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України з 19.05.1994 по 21.08.2023.

4.96. У свою чергу, представником відповідача наголошено, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №78/0/66-17, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за минулі періоди немає (до 01.12.2015).

4.97. Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 року (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів № 1013 від 09.12.2015 р. далі Постанова №1013) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

4.98. Тобто, відповідно до положень пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 року (до прийняття Постанови № 1013) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

4.99. Постановою № 1013 були внесені значні зміни у Порядок № 1078, у зв`язку з чим з 01 грудня 2015 року вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.

4.100. Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови № 1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

4.101. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

4.102. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

4.103. Наступне підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 року, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

4.104. Оскільки із прийняттям Постанови №1013 з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати), затверджені Порядком №1078, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та отримання виплати з індексації грошового забезпечення за період з 15.12.2015 року по 28.02.2018 року.

4.105. Про те, як встановлено судом, позивачу за вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

4.106. Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що невиплата відповідачем індексації грошового забезпечення у відповідних розмірах за період з 15.12.2015 року по 28.02.2018 року є протиправним обмеженням конституційних прав позивача та порушенням вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку № 1078 та підлягає захисту в судовому порядку.

4.107. Поряд з цим, з 01.03.2018р. по 31.12.2022р. ОСОБА_1 індексація грошових доходів була нарахована та виплачена з грошовим забезпеченням щомісячно в повному обсязі, загальна сума 22 486,87 грн., базовий місяць березень 2018р. Відтак, за вказаний період суд не вбачає порушення прав позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

4.108. Також, суд наголошує, що відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік зупинено. Відтак, у 2023 році індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 правомірно не здійснювалася, з огляду на вимоги зазначеного Закону.

4.109. Стосовно вимог позивача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2022, 2023 роки.

4.110. Як повідомлено представником відповідача та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 у 2022, 2023 роках не реалізовано право на щорічну основну відпустку у кількості 45 днів у кожному році.

4.111. Відповідно до наказу СБ України від 17.08.2023 № 1031-ОС/дск, ОСОБА_1 при звільненні передбачено грошову компенсацію за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 126 днів невикористаної додаткової відпустки за 2015-2023 роки, яку відповідачем було нараховано позивачеві у розмірі 272 451,16 грн. та виплачено у повному обсязі (довідка Фінансово-економічного управління СБ України від 15.01.2024 № 21/2-83). Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

4.112. Стосовно вимог позивача щодо не проведення нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 роки з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленими станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

4.113. Так, статтею 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно із частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

4.114. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

4.115. Відповідно до пункту 2 Постанови №704, яка набрала чинності з 01.03.2018 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

4.116. Крім того зазначеною постановою Кабінету Міністрів України встановлено, що надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5); надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6); надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (підпунктом 2 пункту 5).

4.117. Підпунктами 1-6 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, визначено, що розміри посадових окладів осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, визначаються шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 1 до Постанови № 704 (підпункт 1).

Особам офіцерського складу, призваним на військову службу за призовом або на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також прийнятим у встановленому порядку на військову службу за контрактом до Держприкордонслужби з інших військових формувань та правоохоронних органів, з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби і до дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадами, виплачується посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до Постанови № 704 (підпункт 2).

Особам рядового, сержантського і старшинського складу, прийнятим на військову службу за контрактом, з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби і до дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадами, виплачується посадовий оклад, визначений за 1 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до Постанови № 704 (підпункт 3).

У разі призначення осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з одних посад на інші посадові оклади за цими посадами виплачуються з дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання наказу про призначення (підпункт 4).

Особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з дня присвоєння офіцерського звання, крім окладів за військовими званнями офіцерського складу, виплачуються: тим, які на день присвоєння офіцерського звання займають посади офіцерського складу, - оклади, установлені за цими посадами для осіб офіцерського складу; тим, які на день присвоєння офіцерського звання займають посади осіб рядового, сержантського та старшинського складу, що проходять військову службу за контрактом, - посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до Постанови № 704, а з дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою офіцерського складу, але не раніше дня видання наказу про призначення - оклад за цією посадою (підпункт 5).

Особам рядового, сержантського та старшинського складу, направленим для проходження строкової військової служби у зв`язку з розірванням контракту, із дня розірвання контракту виплачуються посадові оклади військовослужбовців строкової військової служби за займаними посадами та припиняється виплата грошового забезпечення, установленого для осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (підпункт 6).

4.118. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі Постанова №103) перерахунку підлягають пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

4.119. У свою чергу, пунктом 4 Постанови КМУ № 704 (у редакції, чинній на момент її прийняття) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

4.120. Однак, пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі Постанова №103) внесено зміни до пункт 4 Постанови №704 та викладеного його такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

4.121. Суд звертає увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

4.122. Беручи до уваги викладене, з 29.01.2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 Постанови КМУ № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

4.123. Тобто, з 29.01.2020 року відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у редакції, яка запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою і військовим званням - мінімальний розмір заробітної плати.

4.124. Проте, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, з огляду на наступне.

4.125. Так, суд звертає увагу на те, що пунктом 3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

4.126. При цьому, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п.3 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

4.127. Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, суд не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

4.128. Такий висновок також відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справах № 240/11952/19; № 200/3774/20-а; №200/3757/20-а, від 14.04.2021 у справі №240/12309/20, від 27.05.2021 у справі №520/5794/2020.

4.129. Натомість, суд зазначає, що Закон України від 05.10.2000 року № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

4.130. У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

4.131. Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

4.132. При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

4.133. Суд зазначає, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

4.134. Так, під умовами слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

4.135. Під порядком розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

4.136. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

4.137. Відтак, суд вважає, що зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

4.138. Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

4.139. При цьому, суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

4.140. У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 рік, відповідно, не містить.

4.141. Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 року - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

4.142. У справі Кечко проти України (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

4.143. Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

4.144. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

4.145. Отже, з огляду на визначені в частині 3 статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Законам № 294-ІХ, № 1082-IX, № 1928-IX та № 2710-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

4.146. Суд зазначає, що у справі, яка розглядається право позивача на перерахунок грошового забезпечення, розрахованого відповідно до Постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний коефіцієнт згідно додатками Постанови №704, обумовлено підвищенням розміру грошового забезпечення військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

4.147. Суд враховує, що прожитковий мінімум для працездатних осіб:

- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 року № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік");

- станом на 01 січня 2019 року встановлений в розмірі 1921 грн. (стаття 7 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік»);

- станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн. (стаття 7 Закону України від 14.11.2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік");

- станом на 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн. (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»);

- станом на 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн. (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік»);

- станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн. (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 року № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік).

4.148. Отже, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 року є меншим, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року.

4.149. За таких обставин, суд зазначає, що право позивача на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року) є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, зміною грошового забезпечення на підставі пункту 4 Постанови №704.

4.150. Водночас, як повідомлено представником відповідача, починаючи з 01.03.2018 і по 20.05.2023, згідно з постановою №704, розрахунковою величиною для визначення розмінів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим') званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, був саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, тобто 1762 гривні.

4.151. Відтак, з огляду на положення окреслених судом норм законодавства, суд вбачає порушення прав позивача в частині не вірного визначення розміру грошового забезпечення позивача, а саме здійснення обрахунку грошового забезпечення, без урахування розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, розрахованих із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року).

4.152. Вирішуючи спір у цій частині позовних вимог судом враховані правові висновки щодо застосування норм права у схожих правовідносинах, що викладені у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, де Верховним Судом досліджувалося питання оформлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії, призначених згідно Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

4.153. Таку ж позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 19.10.2022 року у справі № 400/6214/21 та Сьомим апеляційним адміністративним судом у постановах від 06.07.2023 року у справі №600/3593/22-а, від 09.09.2023 року у справі №600/1163/23-а, від 24.11.2023 року у справі №600/1937/23-а.

4.154. Як було зазначено вище, 30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

4.155. Таким чином, суд наголошує на тому, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для обчислення грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

4.156. При цьому, суд повторно звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

4.157. Стосовно вимог позивача щодо зобов`язання відповідача видати оновлені документи для установи пенсійного фонду України з врахуванням всіх необхідних виплат, то суд вважає таку вимогу доцільною.

4.158. Суд звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, зокрема тим, яким призначення здійснюється на підставі Закону № 2262-ХІІ.

4.159. На сьогоднішній день органи Пенсійного фонду України виконують виключно функцію з призначення, перерахунку та виплати пенсії. Обчислення грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсій залишилось у компетенції органів, де особа проходила службу.

4.160. Відтак, здійснення на підставі цього рішення суду розрахунку належного до виплати позивачу грошового забезпечення матиме наслідком зміну грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсії позивача.

4.161. Стосовно вимог позивача щодо нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку, то суд зазначає, що позивачу наразі не здійснено нарахування та виплату усіх належних йому при звільненні сум, в тому числі на підставі цього рішення суду. Відтак, така вимога є передчасною та стосується подій майбутніх правовідносин, адже судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідачем допущено порушення прав позивача щодо виплати належних йому при звільненні сум, а саме щодо:

- розрахунку та виплати грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 20.05.2023, у тому числі надбавок та доплат у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року);

- розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення у відповідних розмірах за період з 15.12.2015 року по 28.02.2018 року.

5.3. В іншій частині позовних вимог судом не встановлено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача.

5.4. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

5.5. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. В силу частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

6.3. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4294,40 грн., що підтверджується квитанцією від 01.12.2023.

6.4. Суд звертає увагу на те, що позов задоволено частково, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 1431,47 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не проведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 роки з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленими станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно Законом України "Про Державний бюджет України на 2020", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023";

3. Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 встановленого відповідно Законом України "Про Державний бюджет України на 2020", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023" та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборі;

4. Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.12.2015 по 28.02.2018.

5. Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15.12.2015 по 28.02.2018.

6. Зобов`язати Службу безпеки України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи з оновленим розміром та складовими грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку його пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

7. В іншій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Служби безпеки України судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції від 01.12.2023 судового збору у розмірі 1431,47 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Служба безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, ).

Суддя О.В. Анісімов