Справа № 160/29559/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
10.11.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 26.11.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за листопад 2022 року у повному обсязі;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за жовтень місяць 2022 року у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
За даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали 17.01.2024 надіслано одержувачу - Адвокату Хомичу І.О . Тобто, оскільки представник позивача зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вважає, що ухвала про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачеві 17.01.2024 в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Тобто, враховуючи приписи ч.7 ст.251 КАС України, строк для усунення недоліків до 29.01.2024.
26.01.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від відповідача для залучення до матеріалів справи додаткові докази.
За даними КП «ДСС» копію ухвали 01.03.2024 о 21:24 надіслано одержувачам - адвокату Хомичу І.О. та Військовій частині НОМЕР_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронний кабінет, а копію адміністративного позову відповідачу - 04.03.2024, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву відповідачем з урахуванням ч.6 ст.251 КАС України до 19.03.2024.
За правилами статті 262 КАС України розгляд справи мав відбутися до 02.04.2024, проте у зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. у період з 20.03.2024 по 05.04.2024 у відпустці питання щодо розгляду справи судом відповідно до ч.6 ст.120 КАС України вирішувалось у перший робочий день - 08.04.2024.
У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався, витребуваних судом доказів від відповідача станом на 08.04.2024 також не надходило.
Під час дослідження матеріалів з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі судом ініційовано питання про повторне витребування від відповідача додаткових доказів у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 постановлено:
- призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 25 квітня 2024 року о 10:30 год;
- встановлено строк для подання витребуваних судом доказів до 24.04.2024.
За даними КП "ДСС" копію вказаної ухвали та повістки про виклик за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслано одержувачам - адвокату Хомичу І.О. та Військовій частині НОМЕР_1 в їх електронний кабінет 16.04.2024, що підтверджується матеріалами справи.
25.04.2024 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, з метою збереження життя та здоров`я учасників судового процесу в умовах воєнного стану в Україні, на виконання Наказу №142-од від 02.06.2023 "Про організацію роботи суду під час оголошення сигналу повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту" адміністративну справу знято з розгляду та призначено на 23.05.2024 року о 10:40.
За даними КП "ДСС" повістки про виклик за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслано одержувачам - адвокату Хомичу І.О. та Військовій частині НОМЕР_1 в їх електронний кабінет 25.04.2024, що підтверджується матеріалами справи.
01.05.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.
15.05.2024 через систему «Електронний суд» та засобами телекомунікаційного зв`язку від представника відповідача надійшла заява про надання відповідачу копії позовної заяви.
17.05.2024 копію позовної заяви було направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу, вказану у заяві, а також засобами поштового зв`язку (отримано 24.05.2024 в паперовому вигляді адресатом, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).
22.05.2024 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що в ході службового розслідування знайшов підтвердження факт безвідповідального відношення до виконання службових обов`язків, що полягає у нездійсненні загального контролю втрат озброєння в підрозділах роти, виконання вимог статутів Збройних Сил України від підлеглих, контроль за обліком і зберіганням зброї та боєприпасів в підрозділах роти, ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, незнання справжнього справ щодо наявності і стану озброєння та боєприпасів в підрозділах роти старшим лейтенантом ОСОБА_3 , командиром 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (на той час командир 6 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону) та молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (на той час - сержант з матеріального забезпечення 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону). Викладене дає підстави вважати, що неналежне виконання службових обов`язків посадовими особами роти в сфері обліку, зберігання, приймання та видачі озброєння, виконання вимог статутів Збройних Сил України від підлеглих, контроль за обліком і зберіганням зброї та боєприпасів в роті, ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, незнання справжнього стану справ щодо наявності і стану озброєння та боєприпасів в підрозділах роти, створює передумови до втрати (викрадення) військового майна та зброї із завданням шкоди державі. Даний випадок призвів до матеріальних збитків державі на загальну суму 47 431 (сорок сім тисяч чотириста тридцять одна) грн 51 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (псування, знищення, втрати) майна служби ракетно-артилерійського озброєння закріпленого за 6 стрілецькою ротою 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Загальна сума нанесення державі збитків з урахуванням кратності відповідно до статті 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 р. №604 «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості» складає 474 315, 10 грн. Таким чином, безвідповідальне відношення до виконання службових обов`язків, що полягає у нездійсненні належного контролю за наявністю, даною та збереженням стрілецької зброї у підрозділі. Крім цього, особиста недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до обов`язків військової служби молодшим сержантом ОСОБА_1 призвели до втрати (викрадення) зброї 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону.
До відзиву надані додаткові докази у справі.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.
За даними КП «ДСС» копію відзиву доставлено в електронний кабінет представника позивача адвоката Хомича І.О. 22.05.2024. Тобто, строк на подання відповіді на відзив до 27.05.2024.
23.05.2024 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, з метою збереження життя та здоров`я учасників судового процесу в умовах воєнного стану в Україні, на виконання Наказу №142-од від 02.06.2023 "Про організацію роботи суду під час оголошення сигналу повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту" адміністративну справу знято з розгляду та призначено на 05.06.2024 року о 10:00.
Означена заява у зв`язку з перебування головуючого судді Юхно І.В. у відпустці з 29.05.2024 по 30.05.2024 отримана головуючим суддею в перший робочий день - 31.05.2024.
05.06.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Хомича І.О. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
05.06.2024 сторони у підготовче судове засідання не з`явились, про дату час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1115/2008 (зі змінами), молодшого сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення з 19 травня 2022 року на посаду командира 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.05.2022 №124 міститься у матеріалах справи).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 №137 молодший сержант за призом по мобілізації ОСОБА_1 прийняв справу і приступив до виконання службових обов`язків за посадою сержанта з матеріального забезпечення 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (витяг з наказу міститься в матеріалах справи).
Доказів ознайомлення із означеним наказом позивача до суду надано не було, наданий Аркуш доведення до особового складу вказаного наказу в графі «розпис в ознайомленні» не містить підпису ОСОБА_1 .
Згідно з Актом службового розслідування від «__» листопада 2022 року (так у надано до матеріалів справи документі - графа дата не заповнена) в ході службового розслідування підтверджено факт нестачі майна служби ракетно-артилерійського озброєння 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, а саме: 11 одиниць АКМ в комплекті та 62 багнета АКМ. Встановлено, що під час прийняття посади командира 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_6 від лейтенанта ОСОБА_3 було виявлено нестачу зброї у кількості: багнет-ножі - 62 шт.; НОМЕР_7 - 1 комплект; НОМЕР_8 - 1 комплект; НОМЕР_9 - 1 комплект; НОМЕР_10 - 1 комплект; НОМЕР_11 - 1 комплект; НОМЕР_12-1 комплект; НОМЕР_13 - 1 комплект; НОМЕР_14 - 1 комплект; НОМЕР_15 - 1 комплект; НОМЕР_16 - 1 комплект; НОМЕР_17 - 1 комплект. Інформація знайшла своє підтвердження з пояснень опитаних військовослужбовців батальйону, а також наявних даних службової документації 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . В ході службового розслідування знайшов підтвердження факт безвідповідального відношення до виконання службових обов`язків, що полягає у не здійсненні загального контролю втрат озброєння в підрозділах роти, виконання вимог статутів Збройних Сил України від підлеглих, контроль за обліком і зберіганням зброї та боєприпасів в підрозділах роти, ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, не знання справжнього стану справ щодо наявності і стану озброєння та боєприпасів в підрозділах роти старшим лейтенантом ОСОБА_3 , командиром 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (на той час командир 6 стрілецької роли НОМЕР_3 стрілецького батальйону) та молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (на той час - сержант з матеріального забезпечення 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону). Викладене дає підстави вважати, що неналежне виконання службових обов`язків посадовими особами роти в сфері обліку, зберігання, приймання та видачі озброєння, виконання вимог статутів Збройних Сил України від підлеглих, контроль за обліком і зберіганням зброї та боєприпасів в роті, ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, не знання справжнього стану справ щодо наявності і стану озброєння та боєприпасів в підрозділах роти, створює передумови до втрати (викрадення) військового майна та зброї із завданням шкоди державі. Таким чином, в діях старшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (на той час командира 6 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону) та молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (на той час - сержанта із матеріального забезпечення 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону) вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України. Даний випадок призвів до матеріальних збитків державі на загальну суму 47 431 (сорок сім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 51 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (псування, знищення, втрати) майна служби ракетно-артилерійського озброєння закріпленого за 6 стрілецькою ротою 2 стрілецького батальйону військової час тини НОМЕР_1 . Загальна сума нанесення державі збитків з урахуванням кратності відповідно статті 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020р. № 604 «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості» складає 474 315 (чотириста сімдесят чотири тисячі триста п`ятнадцять) грн. 10 коп.
У висновку службового розслідування вказано, що безвідповідальне відношення до виконання службових обов`язків, що полягає у не здійсненні належного контролю за наявністю, виданою та збереженням стрілецької зброї у підрозділі. Крім цього, особиста недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до обов`язків військової служби молодшим сержантом ОСОБА_1 призвели до втрати (викрадення) зброї 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону.
У графі «вина військовослужбовця» вказано, що виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у непрямому умислі, особистій недисциплінованості під час виконання обов`язків військової служби.
У акті вказано, що своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 поорушив вимоги наступних нормативно-правових актів:
- абзаців 2, 5 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: Кожний військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно чесно виконувати військовий обов`язок;
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки з додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме:
- кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за "осадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;
- статті 121 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме:
- сержант із матеріального забезпечення роти (батареї, старшина роти (батареї) (далі - сержант із матеріального забезпечення (старшина роти) в мирний і воєнний час відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, стан пожежної безпеки приміщень роти і закріпленої за нею території, ведення ротного (корабельного) господарства.
Сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти підпорядковується командирові роти, а з питань внутрішньої служби - головному сержантові роти;
- статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме:
- сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти зобов`язаний:
- своєчасно одержувати і оглядати зброю, боєприпаси, спорядження та інші матеріальні засоби, що надходять до роти, стежити за їх наявністю, правильним зберіганням і експлуатацією, своєчасно передавати їх у ремонт;
- негайно доповідати командирові роти та головному сержантові роти про виявлені випадки нестачі, втрати чи несправності зброї, боєприпасів та інших матеріальних засобів;
- стежити за наявністю майна роти, щомісячно проводили звірку обліку військового майна роти з обліком служб військової частини та вести облік і звітність;
- статей 1, 2; абзаців 3, 6 статті 3; абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо військової дисципліни, дотримання Конституції та законів України, військової присяги, виконання своїх обов`язків та вимог статутів Збройних Сил України.
При цьому, даний випадок призвів до матеріальних збитків державі на загальну суму 47 431 (сорок сім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 51 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (псування, знищення, втрати) майна служби ракетно-артилерійського озброєння закріпленого за 6 стрілецькою ротою 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Загальна сума нанесення державі збитків з урахуванням кратності відповідно статті 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020р. № 604 «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості» складає 474 315 (чотириста сімдесят чотири тисячі триста п`ятнадцять) грн., 10 коп. В діях вказаної особи вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України.
4.1 Не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 премію за листопад 2022 року у повному обсязі на підставі пункту 5 розділу XVI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260;
4.2 Не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за жовтень місяць 2022 року повному обсязі;
4.3 Суму шкоди, завданої державі в розмірі 237 157 (двісті тридцять сім тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 55 коп. занести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань відносно командира 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (на той час командир 6 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону) військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 та проводити утримання у розмірі 20 відсотків його щомісячного грошового забезпечення до повного відшкодування.
Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2023 №784 позивач виключений з 10.10.2023 зі списків особового складу військової частини, на підставі наказу командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 10 жовтня 2023 року №283-рс звільненого у відставку відповідно до підпункту «б» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.
Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Положеннями пунктів 8-9 розділу ІІІ Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Пунктом 1 розділу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку).
Згідно з пунктами 3-5 розділу V Порядку в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню;
заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:
висновки службового розслідування;
пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;
інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Відповідно до пункту 6 розділу V Порядку після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
За приписами пункту І розділу VІ Порядку За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Суд наголошує, що до матеріалів справи відповідачем всупереч законодавчо визначеного обов`язку доказування не було надано доказів ознайомлення позивача ані з наказом про призначення службового розслідування, ані з актом службового розслідування, ані з наказом про результати службового розслідування. При цьому, суд звертає увагу, що надана до матеріалів справи копія пояснень ОСОБА_1 від 13.11.2022 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 не може бути безперечним доказом дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування.
Тобто, відповідач не надав доказів повідомлення позивача про факт проведення стосовно нього службового розслідування; ознайомлення позивача про його права та обов`язки під час проведення службового розслідування; забезпечення права позивача на надання пояснень та інших доказів або про відмову позивача від надання пояснень; забезпечення права позивача на ознайомлення актом та матеріалами службового розслідування.
Отже, відповідачем не доведено дотримання при проведенні службового розслідування положень п. 3 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Таким чином, відповідач не довів достатніми та належними доказами наявність обставин, які він поклав в основу висновку службового розслідування, та дотримання ним встановленої процедури службового розслідування.
У статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно з положеннями статті 3 означеного Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Так, порядок нарахування та виплати грошового забезпечення, в тому числі премій, регулюється наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року та постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, якою передбачено порядок нарахування та виплати додаткової винагороди для військовослужбовців Збройних Сил України.
За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка набула чинності з 24 лютого 2022 року.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.
Суд зазначає, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення пунктів пункту 5 Розділу XVI Порядку №260, оскільки факт попередження позивача про неповну службову відповідність не знайшов належного підтвердження в ході судового розгляду справи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Таким чином, судовий збір у розмірі 2147,20 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до електронної квитанції від 02.11.2023 №6994-1847-4290-6417 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1073,60 грн.
Водночас, суд звертає увагу, що в прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, зазначаючи в тексті позову, що сукупний розмір судових витрат позивача орієнтовно складе 22 000 грн. При цьому, докази щодо понесення судових витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку ч.7 ст.139 КАС України, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підставі для здійснення розподілу витрат на правову допомогу на час прийняття судового рішення.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним, скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пункти 4.1, 4.2, 4.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 26.11.2022.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 26.11.2022.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за листопад 2022 року у повному обсязі.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 за жовтень місяць 2022 року у повному обсязі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно