Справа № 380/16388/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., секретар судового засідання Драганчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Стрийської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Стрийської міської ради, в якому просить:

визнати протиправною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни від 12.06.2024 про закінчення виконавчого провадження №73702293 з виконання виконавчого листа №1.380.2019.000320, виданого Львівським окружним адміністративним судом 18.06.2019, та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000320 було зобов`язано Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок. На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист від 18.06.2019. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 замінено боржника у виконавчому листі №1.380.2019.000320, виданому Львівським окружним адміністративним судом 18 червня 2019 року з Голобутівської сільської ради на її правонаступника Стрийську міську раду Стрийського району Львівської області. Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.01.2024 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. Постановою від 12.06.2024 виконавче провадження завершено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не погоджується із вказаною постановою та вважає, що вона прийнята без належної перевірки виконання рішення суду, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом.

Ухвалою від 05.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 05.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати таку справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Судове засідання призначене на 13 вересня 2024 року. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Стрийську міську раду (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Шевченка, будинок, 71; ). Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №737702293 щодо примусового виконання виконавчого листа №1.380.2019.000320, виданого Львівським окружним адміністративним судом 18.06.2019 про зобов`язання Голобутівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок.

Відповідач 12.09.2024 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 73702293, з виконання виконавчого листа № 1.380.2019.000320, виданого 18.06.2019 Львівським окружним адміністративним судом, про: «Зобов`язати Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі "Лан" за "Хрестом" до берізок». Ухвалою з питань заміни сторони виконавчого провадження від 03.06.2022 у справі № 1.380.2019.000320 замінено боржника у виконавчому листі № 1.380.2019.000320, виданому Львівським окружним адміністративним судом 18 червня 2019 року з Голобутівської сільської ради на її правонаступника Стрийську міську раду Стрийського району Львівської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 71, м. Стрий, Стрийського району, Львівської області; ). Державним виконавцем 04.01.2024, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання за вихідним № 302. Листом від 14.03.2024 за № 03-17/458 боржником повідомлено про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі №1.3280.2019.000320 до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується витягом з протоколу № 25 від 23.07.2019. Ураховуючи викладене, 12.06.2024 державним виконавцем, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 73702293, яку скеровано сторонам, та, разом з оригіналом виконавчого листа у справі №1.380.2019.000320, на адресу Львівського окружного адміністративного суду за вихідним № 14242. Резолютивна частина рішення у справі № 1.380.2019.000320, якою передбачені заходи примусового виконання рішення, містить лише зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі "Лан" за "Хрестом" до берізок». Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 1.380.2019.000320 боржником виконано. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що дії державного виконавця були вжиті в межах та в спосіб визначений Законом, а наведені позивачем доводи та міркування не відповідають дійсності та спростовуються наявними матеріалами виконавчого провадження. Вимоги позивача вважає неправомірними, а тому такими, що не підлягають до задоволення.

Разом з відзивом представник відповідача подала клопотання про заміну неналежного відповідача, яке мотивоване тим, що 16 серпня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», пунктом 1 якої реорганізовано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції Станом на сьогоднішній день завдання та функції, що виконував Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) () виконує Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Згідно з частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду, суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження на підставі ч.4 ст.250, п.9 ст. 205 КАС України. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою від 13.09.2024 суд задовольнив клопотання відповідача та замінив неналежного відповідача у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 із Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ).

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

14.09.2018 позивач звернулась до Голобутівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки в розмірі 0,30 га для ведення ОСГ.

05.10.2018 повідомлено заявника, що Голобутівська сільська рада не може надати позивачу у користування земельну ділянку в урочищі «За Хрестом» до берізок площею 0,30 га для ведення ОСГ, так як вказана земельна ділянка відноситься до пайового фонду згідно Проекту роздержавлення та приватизації земель Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Вказані обставини були встановлені ршенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 у справі №1.380.2019.000320, тому вони на підставі частини четвертої статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000320 зобов`язано Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок.

Рішення суду набрало законної сили 20.05.2019.

16.04.2019 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №1.380.2019.000321 про зобов`язання Голобутівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 на черговому пленарному засіданні сесії ради та вирішити питання щодо якого звернулась позивач з врахуванням правової оцінки, наданої у даному рішенні суду.

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 08.07.2019 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом за №59493159 про зобов`язання Голобутівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Згідно з витягом з протоколу №25 від 23 липня 2019 року XXV сесії (7-го демократичного скликання) Голобутівської сільської ради на порядку денному під номером 19 розглядалась заява ОСОБА_1 про надання в особисте користування земельної ділянки в урочищі «Лан», «За Хрестом», до берізок, орієнтовною площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства та заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки в урочищі «За Хрестом», до берізок (сінокіс) для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. У протоколі зазначено, що дана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і перебуває у власності ОСОБА_2 . В урочищі «Лан» за гр. ОСОБА_1 земельна ділянка не числиться і не надавалась.

Результати голосування: «за» немає; «проти» 7 депутатів; «утримались» немає; не брали участі в голосуванні 2 депутати. По даному питанню рішення не прийнято.

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.10.2019 на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн.

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 18.11.2019 на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 10 200 грн.

Постановою від 11.01.2020 матеріали виконавчого провадження №59493159 передано до Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

15.01.2020 державним виконавцем було направлено до Стрийського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області заяву про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за статтею 382 Кримінального кодексу України (невиконання судового рішення).

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 23.04.2020 виконавче провадження закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»: у зв`язку із тим, що рішення суду без участі боржника виконати неможливо. Державним виконавцем накладено на боржника штрафи відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Стрийською міською радою Стрийського району Львівської області ІІ сесії VIII демократичного скликання прийнято рішення від 08.12.2020 №21 «Про реорганізацію юридичних осіб Братківської, Вівнянської, Голобутівської, Дідушицької, Добрянської, Добрівлянської, Жулинської, Завадівської, Загірненської, Заплатинської, Йосиповицької, Кавської, Ланівської, Лисятицької, Миртюківської, Нежухівської, Підгірцівської, Подорожненської, П`ятничанської, Семигинівської,Сихівської, Стрілківської, Стриганцівської, Розгірченської, Ходовицької, Угерської сільських рад та Дашавської селищної ради шляхом приєднання до Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області».

Ухвалою суду від 03.06.2022 у справі №1.380.2019.000320 замінено боржника у виконавчому листі №1.380.2019.000320, виданому Львівським окружним адміністративним судом 18 червня 2019 року з Голобутівської сільської ради на її правонаступника Стрийську міську раду Стрийського району Львівської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 71, м. Стрий, Стрийського району, Львівської області; ).

У липні 2022 року позивач звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 1.380.2019.000320 від 18.06.2019, виданого Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 та в урочищі Лан за Хрестом до берізок.

11 серпня 2022 року рекомендованим листом позивач отримала повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича від 18 липня 2022 року за № 69387376 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Підставою повернення виконавчого документу без виконання державним виконавцем зазначено, що постановою державного виконавця від 23.04.2020 виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1.380.2019.000320, виданого Львівським окружним адміністративним судом закінчено на підставі п. 11 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження.

Вказані обставини були встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №380/13276/22, тому вони на підставі частини четвертої статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №380/13276/22 визнано дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича, що полягають у винесенні повідомлення державного виконавця Слободи Андрія Петровича Відділу примусового виконання рішень від 18 липня 2022 року № 69387276 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання - неправомірними.

Визнано повідомлення від 18 липня 2022 року про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича - неправомірним.

Скасовано постанову від 18 липня 2022 року про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича.

04.01.2024 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Оленою Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73702293 з примусового виконання виконавчого листа №1.380.2019.000320, виданого 18.09.2019 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Голобутівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок. Ухвалою з питань заміни виконавчого провадження від 03.06.2022 у справі №1.380.2019.000320 замінено боржника у виконавчому листі №1.380.2019.000320, виданому Львівським окружним адміністративним судом 18 червня 2019 року з Голобутівської сільської ради на її правонаступника Стрийську міську раду Стрийського району Львівської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 71, м. Стрий, Стрийського району, Львівської області; ). Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

04.01.2024 державним виконавцем, керуючись статтею 42 Закону, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

04.01.2024 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону, винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Листом виконавчого комітету Стрийської міської ради від 14.03.2024 №03-17/458 повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що рішення суду було виконане ще Голобутівською сільською радою. До листа було долучено витяг з протоколу №25 від 23 липня 2019 року XXV сесії (7-го демократичного скликання) Голобутівської сільської ради.

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни від 12.06.2024 виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не погоджується із вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження та зазначає, що вона була прийнята без належної перевірки виконання боржником судового рішення, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1.380.2019.000320, виданого 18.09.2019 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Голобутівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок було закінчене на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу наведених норм права висновується, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Отже, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Водночас джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2024 року у справі №240/27324/23.

Як уже встановлено в ході розгляду справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000320 зобов`язано Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі «Лан» за «Хрестом» до берізок. Згідно з витягом з протоколу №25 від 23 липня 2019 року XXV сесії (7-го демократичного скликання) Голобутівської сільської ради на порядку денному під номером 19 розглядалась заява ОСОБА_1 про надання в особисте користування земельної ділянки в урочищі «Лан», «За Хрестом», до берізок, орієнтовною площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства та заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки в урочищі «За Хрестом», до берізок (сінокіс) для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. У протоколі зазначено, що дана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і перебуває у власності ОСОБА_2 . В урочищі «Лан» за гр. ОСОБА_1 земельна ділянка не числиться і не надавалась. За доводами відповідача, резолютивна частина рішення у справі № 1.380.2019.000320, якою передбачені заходи примусового виконання рішення, містить лише зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок у власність площею 0,30 га в урочищі "Лан" за "Хрестом" до берізок».

Суд зазначає, що пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада у межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини в Україні, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України).

Відповідно до пунктів «а» і «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту б ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми свідчить, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Вказаний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №420/1665/19.

Водночас, за змістом спірних правовідносин суд зазначає, що Голобутівською сільською радою при розгляді заяви позивача про надання в особисте користування земельної ділянки в урочищі «Лан», «За Хрестом», до берізок, орієнтовною площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства та заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки в урочищі «За Хрестом», до берізок (сінокіс) для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га на виконання рішення суду від 12 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000320 не було прийнято жодного рішення у порядку, визначеному законом. Водночас, як уже встановлено судом, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Вказане свідчить, що Голобутівською сільською радою не було вчинено усі необхідні дії, спрямовані на виконання рішення суду від 12 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000320.

Доводи відповідача про те, що резолютивна частина рішення у справі № 1.380.2019.000320 містить лише зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок, а отже, винесення такої заяви на розгляд сесії свідчить про виконання рішення суду, суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, зокрема статті 118 ЗК України, та висновкам, зроблених у рішенні суду, щодо обов`язку органу місцевого самоврядування прийняти рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви. Як зазначав суд, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

За таких умов суд приходить до висновку, що відповідач прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», не переконавшись у виконанні у повному обсязі судового рішення згідно з нормами закону та висновками суду, що зумовлює її скасування судом з огляду на її передчасність та протиправність.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2024 про закінчення виконавчого провадження №73702293 з виконання виконавчого листа №1.380.2019.000320, виданого Львівським окружним адміністративним судом 18.06.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211 (тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст.287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чаплик І.Д.