Справа № 420/16153/24
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

16 вересня 2024 р. Справа№420/16153/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення завданої шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення завданої шкоди.

Ухвалою суду від 09.09.2024 дану позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути виявлені судом недоліки, шляхом:

- зазначення нормативно-правового обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом із вимогою про визнання протиправними дій ОСОБА_1 , в тому числі шляхом зазначення на виконання яких саме повноважень подано даний позов із відповідною вимогою, скерованою до фізичної особи чи/або уточнити зміст заявлених позовних вимог.

- надання доказів сплати судового збору в розмірі 4833,63 грн. за наступними реквізитами: одержувач: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд;

- надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин поважності його пропуску (в разі існування таких причин).

10.09.2024 представником позивача подано заяву про усунення недоліків та клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В заяві про усунення недоліків представник позивача, посилаючись на ухвали Одеського окружного адміністративного суду в різних справах, вказав, що даний спір за своєю правовою природою є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що у спірний період особливості застосування норм статті 233 КЗпП України визначалися дією карантину, установленого на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у зв`язку з чим запроваджувалися обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19 (у тому числі встановлювався режим надзвичайної ситуації), що безпосередньо впливало на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, вводилися певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Зазначив, що з метою зменшення негативного впливу поширення коронавірусу COVID-19 та забезпечення виконання функцій держави законодавцем прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX (набрав чинності 28.04.2020), який спрямований на вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19, серед яких і трудові відносини.

Цим Законом, серед іншого, КЗпП України доповнений главою ХІХ «Прикінцеві положення» такого змісту: « 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Термін дії цього карантину безперервно і неодноразово продовжувався. Зокрема, на дату звільнення відповідача (05.03.2020), на всій території України діяв карантин і на той час строк його дії був визначений до 31.03.2022 (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 № 1336). Згодом цей строк був неодноразово змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423, від 24.04.2023 № 383 і таким чином датою його закінчення визначено 30.06.2023.

Посилаючись на наведені вище обставини, представник позивача зазначив, що тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочався 01.07.2023 та сплив 02.10.2023. Поряд із цим, вказав, що позивачем по справі є військова частина НОМЕР_1 , яка входить до складу Збройних Сил України та відповідно до пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 залучена до здійснення передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Представник позивача повідомив, що всі представники, які уповноважені на представництво військової частини НОМЕР_1 в суді, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.11.2022 №343, вибули із пункту постійної дислокації військової частини на виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Соледар», знаходяться в довготривалому відрядженні та залучені до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що підтверджується витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 .

Ознайомившись із поданими представником позивача клопотанням, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення даної позовної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

В свою чергу, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При цьому, положеннями ч. 5 ст. 46 КАС України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

В даному ж випадку, в прохальній частині позовної заяви Військова частина НОМЕР_1 , окрім вимог про стягнення з відповідача завданих збитків, просила суд визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по речовій службі на загальну суму 322242 (триста двадцять дві тисячі двісті сорок дві) гривні 58 копійок.

Поряд із цим, позовна заява не містила жодного нормативно-правового обґрунтування підстав звернення Військової частини НОМЕР_1 до суду, як суб`єкта владних повноважень, із позовом з вимогами про визнання протиправними дій фізичної особи.

Крім того, в позовній заяві не було зазначено на виконання яких саме повноважень подано даний позов до адміністративного суду із вимогою про визнання протиправними дій фізичної особи.

З огляду на викладене, позивачу було запропоновано навести нормативно-правове обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом із вимогою про визнання протиправними дій ОСОБА_1 , в тому числі шляхом зазначення на виконання яких саме повноважень подано даний позов із відповідною вимогою до адміністративного суду.

На виконання даних вимог ухвали суду від 09.09.2024, представник позивача посилаючись на ухвали Одеського окружного адміністративного суду в різних справах, вказав, що даний спір за своєю правовою природою є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Втім, варто звернути увагу на те, що в ухвалі суду від 09.09.2024 не ставилось питання належності розгляду позовної заяви саме в порядку адміністративного судочинства, адже позивачу було запропоновано навести нормативно-правове обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом із вимогою про визнання протиправними дій ОСОБА_1 щодо завдання збитків, в тому числі шляхом зазначення на виконання яких саме повноважень подано даний позов із відповідною вимогою, скерованою до фізичної особи.

Разом із тим, недоліки позовної заяви в цій частині позивачем усунуто не було.

Також, представником позивача не виконано вимоги ухвали суду від 09.09.2024, в частині надання доказів сплати судового збору.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України,позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Варто зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Як слідує із прохальної частини позовної заяви, в межах даного позову позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 322242 (триста двадцять дві тисячі двісті сорок дві) гривні 58 копійок по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020 року №2555.

Із наведеного слідує, що відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020 року №2555.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З огляду на наведені вище положення Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" початок перебігу строку звернення до суду із вимогами щодо відшкодування завданої шкоди слід пов`язувати саме із звільненням військовослужбовця.

В даному ж випадку, із матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 29.12.2021 (наказ №332 від 29.12.2021).

Поряд із цим, до суду з даним позовом Військова частина НОМЕР_1 звернулась лише 24.05.2024, тобто із значним пропуском тримісячного строку звернення до суду.

При цьому було враховано, що до матеріалів позовної заяви представником позивача долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду, проте, вказані у ньому причини пропуску строку звернення до суду були визнанні судом неповажними.

Разом із тим, в ухвалі від 09.09.2024 позивачу було запропоновано подати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин поважності його пропуску (в разі існування таких причин).

10.10.2024 представником позивача подано інше клопотання про поновлення строку звернення до суду. В поданому клопотанні, окрім раніше наведених обставин, які уже були визначенні судом неповажними, представник позивача також зазначив, що в спірних правовідносинах застосовується тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. Вказав, що КЗпП України було доповнено главою ХІХ «Прикінцеві положення» такого змісту: « 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Посилаючись на наведені вище обставини, представник позивача зазначив, що тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочався 01.07.2023 та сплив 02.10.2023. Проте, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.11.2022 №343 всі представники, які уповноважені на представництво військової частини НОМЕР_1 в суді, вибули із пункту постійної дислокації військової частини на виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Соледар», знаходяться в довготривалому відрядженні та залучені до виконання бойових завдань.

Надаючи оцінку наведеним вище обставинам, варто зазначити наступне.

Посилання представника позивача на положення ст. 233 КЗпП України, як на обґрунтування того, що тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочався 01.07.2023, оцінюються критично, адже військова частини НОМЕР_1 не є працівником, який звернувся до суду із даним позовом до роботодавця з метою вирішення трудового спору.

З огляду на викладене, твердження представника позивача про те, що строк звернення до суду сплив 02.10.2023 є необґрунтованими.

Як уже було зазначено в ухвалі суду від 09.09.2024, з огляду на положення Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" початок перебігу строку звернення до суду із вимогами щодо відшкодування завданої шкоди слід пов`язувати саме із звільненням військовослужбовця.

В даному ж випадку, із матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 29.12.2021 (наказ №332 від 29.12.2021).

З огляду на це, посилання представника позивача на те, що відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.11.2022 №343 всі представники, які уповноважені на представництво військової частини НОМЕР_1 в суді, вибули із пункту постійної дислокації військової частини на виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Соледар», як на доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду, оцінюються критично, адже такий строк звернення скінчився задовго до винесення наказу від 28.11.2022 №343.

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача суду не наведено.

З огляду на вище викладені обставини, приходжу до висновку про те, що наведені представником позивача обставини не можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а тому, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду, приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та, як наслідок, повернення позовної заяви.

Повертаючи дану позовну заяву також слід врахувати, що решта вказаних в ухвалі суду від 09.09.2024 недоліків позовної заяви представником позивача усунуто не було, адже ним не було надано доказів сплати судового збору, а також не наведено нормативно-правового обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом із вимогою про визнання протиправними дій ОСОБА_1 , в тому числі шляхом зазначення на виконання яких саме повноважень подано даний позов із відповідною вимогою, скерованою до фізичної особи.

При цьому, положеннями п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

2. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення завданої шкоди разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна