Справа № 300/5028/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2024 р. справа № 300/5028/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування рішення від 05.01.2024, зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
Ухвалою від 28.06.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці в період з 29.07.2024 по 02.09.2024, та на листку непрацездатності з 09.09.2024 по 11.09.2024, рішення в цій справі ухвалене судом у розумний строк після виходу судді на роботу, з огляду на вказані обставини.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 01.01.2024 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. До заяви додано: паспорт громадянина України (а.с. 71-72); витяг з реєстру територіальної громади від 12.05.2023 (а.с. 73); трудову книжку серії НОМЕР_1 від 10.02.1991 (а.с. 74-88); довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 20.09.2023 № 96 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 89); свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13.06.2018 (а.с. 90); свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 07.11.2023 (а.с. 137); свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 07.11.2023 (а.с. 138); свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 07.11.2023 (а.с. 139); свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 08.11.2023 (а.с. 140); висновок Державної експертизи умов праці за № 2308 від 27.02.2006 експертизи якості проведеної у грудні 2005 року позачергової атестації за умовами праці робочих місць ТОВ «Карпатнафтохім» (а.с. 91-93); висновок Державної експертизи умов праці за № 1303 від 29.03.2004 експертизи якості проведеної у грудні 2003 року атестації за умовами праці робочих місць виробництва хлору і каустичної соди ЗАТ «Лукор» (а.с. 94-95); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/493 (а.с. 96); наказ заводу «Технопласт» ВАТ «Оріана» від 13.07.1998 № 40-к/9 (а.с. 97); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/489 (а.с. 98); довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.12.2023 № 115 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 99); довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.12.2023 № 3/1-78 про перебування у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 100); довідка про зміну назви страхувальника ПТ «Оріана» (а.с. 101); довідку АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 97 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 153); наказ Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку від 17.11.1993 № 259 про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 154-162); лист АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 554 (а.с. 162); довідка АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 555 (а.с. 163-164); довідка АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 556 (а.с. 165); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/492 (а.с. 165); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/490 (а.с. 170); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/489 (а.с. 171); наказ ЗАТ «Лукор» від 07.02.2001 № 6 про затвердження результатів атестації робочих місць (а.с. 172); наказ ЗАТ «Лукор» від 22.12.2003 № 578 про затвердження переліку професій і посад, працівникам, яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 173-180); наказ ТОВ «Карпатнафтохім» від 30.12.2005 № 550-кн про зарахування результатів проведеної в 2003 році атестації робочих місць (а.с. 181-183); висновок Державної експертизи умов праці від 29.03.2004 № 1303 експертизи якості проведеної у грудні 2003 року атестації за умовами праці робочих місць виробництва хлору і каустичної соди ЗАТ «Лукор» (а.с. 184-150); висновок Державної експертизи умов праці від 27.02.2006 № 2308 експертизи якості проведеної у грудні 2005 року атестації за умовами праці робочих місць ТОВ «Карпатнафтохім» (а.с. 191-193); довідка АТ «Оріана» від 04.05.2023 № 98 про заробітну плату (а.с. 196); довідка АТ «Оріана» від 04.05.2023 № 99 про заробітну плату (а.с. 197); акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31.10.2023 № 0900-1103-1/8592 (а.с. 211-213); акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.10.2023 № 0900-1103-1/8540 (а.с. 214-216); акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31.10.2023 № 0900-1103-1/8605 (а.с. 217-219); акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31.10.2023 № 0900-1103-1/8604 (а.с. 220-223).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та виходить з наступних мотивів:
Щодо доводів відповідача 1 про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позовну заяву подано до суду 24.06.2024, а призначити пенсію представник позивача просить з 04.10.2023, то суд вказує на безпідставність таких доводів.
Щодо позову по суті позовних вимог:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, згідно пункту "б" частини першої статті 13 наведеного Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Водночас статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах „б-„з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „а - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б-„з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.
Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами „б-„г статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Таким чином, як пунктом 2 частини другої статті 114 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так і пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, передбачено різні вимоги щодо:
- віку жінок для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2: згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 55 років, а згідно пункту "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення не менше 50 років;
- страхового стажу: згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування необхідно не менше 25 років, а згідно пункту "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення не менше 20 років.
При цьому, вимоги щодо стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, залишились однаковими як в Законі України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так і в Законі України Про пенсійне забезпечення, а саме: 10 років.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За вказаних обставин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_7 від 26.04.2023 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17), а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01.01.2024 позивач досягла віку 50 років.
Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 в частині наявності в позивача загального та спеціального страхового стажу, то судом встановлено таке.
Згідно змісту позовної заяви представник позивача не оспорює незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 31.05.2002 по 30.04.2005, оскільки ОСОБА_1 подано заяву про підтвердження такого стажу на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Водночас, згідно позовної заяви, є спірними обставини незарахування пенсійним органом:
- до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періодів: з 10.03.1993 по 31.12.1993, з 01.05.2006 по 20.08.2006;
- до пільгового стажу за списком № 2 періодів роботи позивача: з 01.05.2005 по 30.04.2006, з 21.08.2006 по 03.03.2008.
Щодо періоду роботи позивача з 10.03.1993 по 31.12.1993, то суд вказує на таке.
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 від 10.12.1991, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 11.12.1991 зарахована в цех по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 на відділення по переробці пластизолю Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку Концерну «Хлорвініл» на посаду грунтувальника третього розряду, згідно з укладеним контрактом; з 10.03.1993 присвоєно четвертий розряд грунтувальника відділення по переробці пластизолю цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2; з 22.09.1994 Державний концерн «Хлорвініл» перейменовано у Державний концерн «Оріана»; з 31.01.1995 завод побутової хімії і товарів народного вжитку перейменовано на завод «Технопласт»; з 06.08.1999 на базі заводу «Технопласт», що діяв на правах структурної одиниці ВАТ «Оріана», створено дочірне підприємство Завод «Технопласт» ВАТ «Оріана»; з 30.05.2002 позивач звільнена з роботи по переводу в ЗАТ «Лукор» (а.с. 20).
Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 від 01.01.2024, із вищевказаного періоду роботи пенсійний орган не зарахував до стажу роботи за списком № 2 та страхового стажу період роботи позивача з 10.03.1993 по 31.12.1993 (а.с. 58).
Суд звертає увагу на те, що пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція № 58), встановлено, що у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
Таким чином, саме орган Пенсійного фонду України, а не особа, наділений правом, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів іноземних держав, та не перекладати на особу обов`язок збирання доказів щодо сплати страхових внесків в іноземній державі.
Прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка або у ній немає записів щодо умов праці, чи містяться неправильні або неточні записи.
Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 від 10.12.1991 заповнена відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнята на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.
При цьому, «по батькові» позивача « ОСОБА_2 » відповідає паспортним даним ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність будь-яких неправильностей чи неточностей записів у трудовій книжці позивача.
Таким чином, в пенсійного органу не було підстав для незарахування періоду роботи позивача з 10.03.1993 по 31.12.1993 до її страхового стажу.
Щодо зарахування періоду роботи позивача з 10.03.1993 по 31.12.1993 до стажу роботи за списком № 2, то суд вказує на таке.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
У вказаний вище період роботи позивача, який не зарахований до пільгового стажу ОСОБА_1 , чинними були декілька нормативних актів, які перелік професій та посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).
Водночас, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.
Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №164/1993/14-а, від 16.05.2019 в справі № 592/7130/17, від 31.10.2019 в справі № 488/3426/16-а.
Суд встановив, ОСОБА_1 разом із заявою від 01.01.2024 про призначення пенсії надала пенсійному органу такі документи:
- довідку АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 97 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої ОСОБА_3 працювала повний робочий день на Заводі побутової хімії і товарів народного вжитку, Заводі «Технопласт», ДП «Завод «Технопласт» ВАТ «Оріана», і за періоди з 11.12.1991 по 16.11.1998, з 01.03.1999 по 30.05.2002 виконувала роботи в цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку, Заводу «Технопласт», ДП «Завод «Технопласт» ВАТ «Оріана», за посадою «грунтувальник», за вказаний період умови і характер праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не змінювались, посада «грунтувальник» передбачена списком № 2, розділ Х, підрозділ А.1, код 2110А010, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994. За даний період пільговий стаж складає 09 років 10 місяців 24 дні, що розрахований із загального стажу 10 років 2 місяці 6 днів за виключенням 3-ох місяців 12 днів відпустки без збереження заробітної плати. Підстава видачі: картка форми Т-2, накази № 124-к/9 від 10.12.1991, № 12-к/9 від 10.03.1993, № 33-к/9 від 29.05.2002; особові рахунку із заробітної плати за 1991-2002 роки. Додаткові відомості: атестація робочих місць (а.с. 153);
- довідку АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 555 про періоди перебування у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати (а.с. 23);
- наказ Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку від 17.11.1993 № 259 про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 24-26);
- наказ Заводу «Технопласт ВАТ «Оріана» від 01.03.1999 № 55 про затвердження перелік професії працівникам, яких підтверджено право на пільгове забезпечення (а.с. 27-28);
- лист АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 554 про висновки державної експертизи умов праці (зворотній бік, а.с. 28);
- наказ Заводу «Технопласт» ВАТ «Оріана» від 13.07.1998 № 40-к/9 про дозвол приступити до роботи після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років (а.с. 29);
- довідку АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 556 про перейменування підприємства (зворотній бік а.с. 29);
- довідку АТ «Оріана» від 04.05.2023 № 98 про заробітну плату для обчисленя пенсії за період з грудня 1991 року по травень 1996 року (а.с. 30);
- довідку АТ «Оріана» від 04.05.2023 № 99 про заробітну плату для обчисленя пенсії за період з липня 1998 року по грудень 1999 року (зворотній бік а.с. 30).
У всіх вказаних документах зазначено «по батькові» позивача: «Зеновіївна», що відповідає паспортним даним ОСОБА_1 .
Щодо доводів відповідачів про те, що до електронної пенсійної справи долучено акт зустрічної перевірки № 0900-1103-1/8540 від 30.10.2023, де «по батькові» не відповідає паспортним даним, то суд вказує на таке.
В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 міститься акт перевірки документів про стаж роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_3 за № 0900-1103-1/8540 від 30.10.2023. Такий акт складений провідним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи № 2 управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, а згідно висновку такого акту дані, які відображені у довідці № 97 від 22.05.2023 на ОСОБА_3 відповідають первинним документам (наказам, особовим рахункам (розрахунковим листкам), даним картки форми Т-2) на ОСОБА_3 (а.с. 214-216).
З огляду на зміст акту перевірки за № 0900-1103-1/8540 від 30.10.2023 лише в одному абзаці зазначено «по батькові» позивача « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_2 ». Так, зазначено, що в книзі наказів за 1993 рік, яка пронумерована, прошнурована і не скріплена печаткою, згідно правил діловодства, на 88 аркушах, на аркуші № 12 є Наказ № 12-к/9 від 10.03.1993, в якому зроблено запис: «Присвоїти розряд: п.5. Тов. ОСОБА_5 (так у документі) (таб. № 112967) грунтувальнику відділення по переробці пластизолю цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 4 розряд з 10.03.1993, згідно з укладеним контрактом № 20/9 від 10.03.1993».
Воночас, в інших абзацах акту перевірки за № 0900-1103-1/8540 від 30.10.2023 зазначено «по батькові» позивача « ОСОБА_2 », що відповідає паспортним даним ОСОБА_1 . Так, «по батькові» позивача « ОСОБА_2 » зазначено в таких документах: наказ № 124-к/9 від 10.12.1991 про прийняття на роботу; наказ № 33-4/9 від 29.05.2002 про звільнення; картка форми Т-2 табельний номер 112967; особові рахунки (розрахункові листи) за 1991-2002 роки табельний номер 112967; довідка від 22.05.2023 № 555 про перебування у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною.
Таким чином, зазначення «по батькові» позивача « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_2 » лише в одному документі наказі № 12-к/9 від 10.03.1993 про присвоєння розряду, не може позбавити позивач права на зарахування періоду роботи позивача з 10.03.1993 по 31.12.1993 до її пільгового та страхового стажу, зважаючи на наявність значної кількості інших документів, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 з 10.03.1993 по 31.12.1993 в цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 на відділення по переробці пластизолю Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку Концерну « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді грунтувальника.
Окрім цього, згідно висновку акту перевірки за № 0900-1103-1/8540 від 30.10.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області підтвердило, що дані, які відображені у довідці № 97 від 22.05.2023 на ОСОБА_3 відповідають первинним документам (наказам, особовим рахункам (розрахунковим листкам), даним картки форми Т-2) на ОСОБА_3 . Тобто, позивач є однією і тією ж особою, з одним табельним номером 112967, яка з 11.12.1991 по 30.05.2002 працювала на посаді грунтувальника в цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 на відділення по переробці пластизолю, що також підтвержується розрахунком стажу від 01.01.2024, оскільки пенсійний орган не ставив під сумнів частини з вищевказаного періоду роботи позивача з 11.12.1991 по 09.03.1993 та з 01.01.1994 по 17.02.2002 на посаді, передбаченій списком № 2.
В спірному випадку, з огляду на зміст трудової книжки серії НОМЕР_8 від 10.12.1991, довідки АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 97 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, та долучених до заяви від 01.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах інших документів, ОСОБА_1 в період з 10.03.1993 по 31.12.1993 працювала в цеху по виробництву поліхлорвінілового пластикату № 2 на відділення по переробці пластизолю Заводу побутової хімії і товарів народного вжитку Концерну «Хлорвініл» на посаді грунтувальника, а тому такий період роботи підлягає зарахуванню як до страхового стажу позивача, так і пільгового стажу роботи за списком №2.
Щодо періоду роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008, то суд вказує на таке.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 від 10.12.1991, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 01.05.2005 прийнята по переводу із ЗАТ «Лукор» в цех з виробництва електролітичних лугів та хлору виробництва хлору і каустичної соди і хлору ТОВ «Карпатнафтохім» на посаду апаратника фільтрації третього розряду відділення очистки розсолів; з 04.03.2008 переведена на посаду апаратника приготування хімічних розчинів четвертого розряду виробництва хлору і каустичної соди менбранним методом (а.с. 21).
Суд звертає увагу на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Натомість, згідно вимог пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або коли трудова книжка містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В спірному випадку трудова книжка серії НОМЕР_8 від 10.12.1991 містить відомості про період роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008 в ТОВ «Карпатнафтохім». Така трудова книжка є належним та допустимим доказом вказаного періоду роботи позивача, оскільки містить інформацію стосовно періоду роботи з 01.05.2005 по 03.03.2008 в ТОВ «Карпатнафтохім», а саме: дати прийняття на роботу, найменування роботодавця, де працювала позивач, а також зазначено на підставі яких наказів позивач прийнята на роботу та переведена на іншу посаду.
Також суд звертає увагу на те, що записи в трудовій книжці про період роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008 записи №№ 12, 13, узгоджуються в хронологічному порядку із попереднім записом про звільнення з ВАТ «Оріана» у зв`язку з переводом до ТОВ «Карпатнафтохім».
Отже, трудова книжка серії НОМЕР_8 від 10.12.1991 є основним та достатнім документом, що підтверджує стаж роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008 в ТОВ «Карпатнафтохім».
Судом встановлено, що згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 від 01.01.2024 пенсійний орган із вказаного періоду роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008 в ТОВ «Карпатнафтохім» зарахував до страхового стажу лише частини з такого періоду, а саме: з 01.05.2005 по 30.04.2006, з 21.08.2006 по 03.03.2008 (а.с. 58). Водночас решту частину періоду роботи з 01.05.2006 по 20.08.2006 пенсійний орган не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 .
Згідно відомостей про ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків за позивача в період її роботи з 01.05.2006 по 20.08.2006 (а.с. 204-210).
Окрім цього, згідно розрахунку стажу від 01.01.2024 відсутні дані про сплату страхових внесків за позивача в період її роботи з 01.05.2006 по 31.07.2006, а за період з 01.08.2006 по 31.08.2006 страхові внески сплачено лише за десять днів, а тому пенсійним органом зараховано до страхового стажу період з 21.08.2006 по 31.08.2006 (а.с. 60).
З огляду на вищевказане, можна дійти висновку, що період роботи позивача з 01.05.2006 по 20.08.2006 не зарахований пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 через несплату роботодавцем страхових внесків за вказаний період.
Щодо таких обставин, то суд зазначає таке.
Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною другої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Отже, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.
Тобто щодо періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону України Про пенсійне забезпечення (статті 56), Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (статті 20, 24, 40, 106) виснував, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Верховний Суд застосовуючи вказані норми Закону, не розділяє право особи на призначення пенсії з зарахуванням чи незарахуванням певного періоду трудової діяльності до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, після запровадження персоніфікованого обліку залежно від того, яку посаду на підприємстві-страхувальнику займала така застрахована особа, оскільки пенсійний орган мав своєчасно здійснювати контроль за сплатою страхувальником страхових внесків з заробітної плати працівників та притягувати чи ініціювати питання притягнення до відповідальності такого страхувальника та його посадових осіб, відповідальних за несвоєчасну сплату чи несплату таких внесків, а не фактично компенсовувати свою бездіяльність на стадії призначення пенсії конкретній особі.
Позивач не може бути позбавлена гарантованого Державою права на пенсійне забезпечення лише через несплату страхувальниками страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, суд вважає, що період роботи позивача з 01.05.2006 по 20.08.2006 підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
При цьому, суд звертає увагу на допущену представником позивача в прохальній частині позовної заяви описку щодо вищевказаного періоду роботи позивача, а саме: зазначено з 01.05.2006 по 20.08.2003, замість правильно з 01.05.2006 по 20.08.2006, оскільки в описовій частині позовної заяви представник позивача неодноразово вказала саме період з 01.05.2006 по 20.08.2006.
Щодо таких мотивів відмови, то суд вказує таке.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Водночас, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
...Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
49. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць…
54. Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону № 1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
55. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
56. Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
57. Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.
58. Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
59. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
60. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник…
Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства та вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, особа, яка звертається за призначенням їй пенсії на пільгових умовах за списком № 2 повинна надати пенсійному органу до заяви разом з трудовою книжкою витяги з наказу по підприємству про результати атестації робочого місця за відповідною посадою.
В спірному випадку позивач разом із заявою від 01.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 надала пенсійному органу: довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 20.09.2023 № 96 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що посада апаратник фільтрації відділення очистки розсолів, передбачена списком № 2 розділ Х підрозділ А, код КП 10А.2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, стаж за період з 01.05.2005 по 03.03.2008 становить 2 роки 10 місяців 2 дні (а.с. 89); висновок Державної експертизи умов праці за № 2308 від 27.02.2006 експертизи якості проведеної у грудні 2005 року позачергової атестації за умовами праці робочих місць ТОВ «Карпатнафтохім», в якому вказано про наказ № 550-кн від 30.12.2005 про підтвердження результатів позачергової атестації робочих місць за умовами праці, а в переліку посад зазначено посади апаратника приготування хімічних розчинів та апаратника фільтрації (а.с. 91-93); висновок Державної експертизи умов праці за № 1303 від 29.03.2004 експертизи якості проведеної у грудні 2003 року атестації за умовами праці робочих місць виробництва хлору і каустичної соди ЗАТ «Лукор» в якому вказано про наказ № 578-кн від 22.12.2003 про проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с. 94-95); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/493 (а.с. 96); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/489 (а.с. 98); довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.12.2023 № 115 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 99); довідку ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.12.2023 № 3/1-78 про перебування у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 100); довідка про зміну назви страхувальника ПТ «Оріана» (а.с. 101); лист АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 554 (а.с. 162); довідка АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 555 (а.с. 163-164); довідка АТ «Оріана» від 22.05.2023 № 556 (а.с. 165); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/492 (а.с. 165); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/490 (а.с. 170); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 05.06.2023 № 01.7-01/489 (а.с. 171); наказ ЗАТ «Лукор» від 07.02.2001 № 6 про затвердження результатів атестації робочих місць (а.с. 172); наказ ЗАТ «Лукор» від 22.12.2003 № 578 про затвердження переліку професій і посад, працівникам, яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 173-180); наказ ТОВ «Карпатнафтохім» від 30.12.2005 № 550-кн про зарахування результатів проведеної в 2003 році атестації робочих місць (а.с. 181-183).
Таким чином, позивач надав пенсійному органу разом із заявою від 01.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах наказ ЗАТ «Лукор» від 07.02.2001 № 6 про затвердження результатів атестації робочих місць (а.с. 172), наказ ЗАТ «Лукор» від 22.12.2003 № 578 про затвердження переліку професій і посад, працівникам, яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 173-180), наказ ТОВ «Карпатнафтохім» від 30.12.2005 № 550-кн про зарахування результатів проведеної в 2003 році атестації робочих місць (а.с. 181-183), оскільки такі накази містяться в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , наданих суду відповідачами, а тому доводи відповідачів про відсутність наказів про проведення атестації робочого місця, яке займав позивач з 01.05.2005 по 03.03.2008 ТОВ «Карпатнафтохім», не відповідають дійсності.
Отже, атестація робочого місця за посадою «апаратник фільтрації відділення очистки розсолів» в ТОВ «Карпатнафтохім», проведена. Позивач отримала документи щодо проведення такої атестації робочого місця та надала пенсійному органу разом із заявою від 01.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що є підставою для зарахування періоду роботи позивача з 01.05.2005 по 03.03.2008 до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.
Підсумовуючи, суд вважає, що відмова пенсійного органу в зарахуванні до пільгового стажу за списком № 2 періодів роботи позивача: з 10.03.1993 по 31.12.1993, з 01.05.2005 по 03.03.2008, та до страхового стажу періодів її роботи: з 10.03.1993 по 31.12.1993, з 01.05.2006 по 20.08.2006, є надміру формальною. Суд переконаний, що пенсійний орган, маючи такі зауваження, фактично переклав тягар доказування таких сумнівів з Держави, в особі такого органу державної влади, безпосередньо на особу, яка звернулася за призначенням пенсії, та надала належні та в достатньому обсязі документи для її призначення згідно встановленого Державою порядку. В разі недостатності поданих заявником доказів, чи необхідності їх перевірки первинними документами, з огляду на ліквідацію підприємства - роботодавця, пенсійний орган вправі був витребувати вказані документи в архівній установі, де вони мали бути передані на зберігання, для їх звірки з даними трудової книжки та наданих довідок. В іншому випадку, якщо Держава, в особі відповідного пенсійного органу, не має доказів зловживання з боку особи при поданні заяви про призначення пенсії в частині документів щодо пільгового стажу, за наявності встановлених законом умов для призначення пенсії на пільгових умовах, то повинна призначити такій особі пенсію. В разі встановлення таких зловживань в подальшому, таке право на пенсію має бути переглянуто, а витрати на виплату пенсії відшкодовані Державі особою, з вини якої їх допущено. З огляду на викладене, суд вважає, що відмова пенсійного органу свідчить про непропорційне втручання в гарантоване Державою право особи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в формі права на пенсію за віком на пільгових умовах. Таке втручання за змістом спірного рішення не відповідає меті закону, якою встановлено умови призначення такої пенсії. Зазначені дії органу державної влади є порушенням принципу правової визначеності у відносинах Держави з людиною її громадянином як складового елементу гарантованого Конституцією України принципу верховенства права.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на передбачені пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досягла 50 років; має стаж роботи не менше 20 років, з яких пільговий стаж за списком № 2 не менше 10 років.
Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Щодо дати, з якої необхідно призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, то суд вказує на таке.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
В спірному випадку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу 01.01.2024, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою віку пенсійного віку 50 років, а тому пенсія має бути призначена позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 04.10.2023.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.
Водночас, суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.
Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина друга статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини четвертої статті 245 КАС України).
З огляду на викладене, керуючись статтею 9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути подану позивачем заяву від 01.01.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення з 04.10.2023 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи позивача: з 10.03.1993 по 31.12.1993, з 01.05.2005 по 03.03.2008, та до страхового стажу періоди роботи: з 10.03.1993 по 31.12.1993, з 01.05.2006 по 20.08.2006, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В задоволенні решти позову відмовити.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 24.06.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн. (а.с. 15).
З огляду на часткове задоволення позову, ОСОБА_1 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 726,72 грн. (484,48+(484,48/2)= 726,72 грн.)
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, , площа Народна, 4, місто Ужгород, Закарпатська область, 88000.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.