Справа № 240/31978/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/31978/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 25.09.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому з 16 вересня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звертався до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням стажу роботи за Списком №2. Листами відповідачів у призначенні пенсії йому відмовлено з підстав не підтвердження 3-річного періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. При цьому позивач вказує, що період його проживання в м.Коростені на цю дату становить 3 роки 4 місяці 7 днів. Відповідачами безпідставно не зараховано період його проживання та навчання в м.Коростені з 01.09.1987 по 20.07.1988 та період його роботи на підприємстві Коростенський кар`єр з 01.03.1991 по 23.04.1991. Вказана відмова слугувала підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

На адресу суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву вказав, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням відпрацьованого повного необхідного стажу на інших роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2. Подана заява за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і встановлено, що період постійного проживання або роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить менше 3 років, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. З цих підстав було прийнято рішення №06 про відмову у призначенні позивачеві пенсії зі зниженням пенсійного віку та повідомлено, що він матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону 1058 після досягнення 55 років.

На адресу суду від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області також надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву вказав, що на момент звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 1 місяць 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачеві не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 19.07.1988, оскільки відсутня інформація про місце проживання у цей період.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.12.1993, видане Облдержадміністрацією.

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачами, на момент звернення із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, його загальний трудовий стаж становить 35 років 2 місяці 19 днів, в тому числі пільговий стаж 26 років 1 місяць 15 днів за Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого постановою КМУ №162 від 11.03.1994.

Уважаючи, що на підставі норм ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 (стаж більше 12 років 6 міс.), вік виходу на пенсію (53 роки), який зменшується додатково на один рік понад передбачений ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяви ОСОБА_1 та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 25.09.2023 №06 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного для зниження пенсійного віку 3-річного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що згідно наданої до заяви довідки від 20.07.2023 №2727, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживав в м.Коростень, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з 15.09.1988 до 01.06.1989, з 24.04.1991 дотепер.

До періодів постійної роботи (проживання) на території гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання позивача з 01.09.1987 по 19.07.1988, у зв`язку із відсутністю інформації про постійне проживання позивача у цей період.

При цьому позивач зазначає, що відповідачами також не взято до уваги період його роботи на підприємстві Коростенський кар`єр з 01.03.1991 по 23.04.1991, запис про який міститься в його трудовій книжці.

Позивач, вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом шостим частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Відмовляючи у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідачами не заперечується наявність у позивача необхідного загального трудового стажу, який становить 35 років 2 місяці 19 днів, та пільгового стажу - 26 років 1 місяць 15 днів.

Відповідачами наголошується, що, не дивлячись на наявність у позивача посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_1 від 10.12.1993, документально не підтверджено період його постійного проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а саме не враховано період навчання з 01.09.1987 по 19.07.1988.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідачів.

Згідно пункту 2 статті 55 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, але не більше 6 років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами визнається період постійного проживання позивача на гарантованого добровільного відселення 2 роки 1 місяць 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка №303 від 21.07.2023 про навчання ОСОБА_1 у ДНЗ «Малинський професійний ліцей» територіальне відокремлене спеціалізоване відділення м.Коростень (на той час СПТУ №16) на денній формі з 01.09.1987 по 20.07.1988; учбовий заклад знаходиться у АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (категорія ІІІ). Крім того, про навчання позивача у цей період у вказаному навчальному закладі свідчить копія диплому Б №153805 та виписка підсумкових оцінок успішності до диплому №153805, а також запис в трудовій книжці НОМЕР_2 від 08.08.1988.

Згідно згаданої вище довідки від 20.07.2023 №2727, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживав в м.Коростень, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з 15.09.1988 до 01.06.1989, з 24.04.1991 дотепер.

У вказаній довідці не відображено період проживання та роботи позивача з 01.03.1991 по 23.04.1991 електрогазозварником в гірничому цеху підприємства Коростенський кар`єр, яке згідно довідки №24 від 17.08.2023 знаходиться в 3-й зоні радіоактивного забруднення. Про вказаний період роботи свідчать, зокрема: запис в трудовій книжці НОМЕР_2 від 08.08.1988; карточка прописки ОСОБА_1 ; довідка вих.№20 від 17 серпня 2023р. про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідка вих. №21 від 17 серпня 2023р. про те, що підприємство в період з 1991 по 2008 роки працювало ритмічно, стабільно, без простоїв.

Таким чином, період навчання ОСОБА_1 на денній формі в Коростенському СПТУ №16 (нині -ДНЗ «Малинський професійний ліцей» територіальне відокремлене спеціалізоване відділення м.Коростень) в зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) з 01.09.1987 по 20.07.1988 становить 10 місяців 19 днів; період проживання і роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) на підприємстві Коростенський кар`єр з 01.03.1991 по 23.04.1991 становить 01 місяць 23 дні.

При цьому суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 295/1087/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а та від 30 вересня 2020 року у справі №572/1921/17.

Зазначена правова позиція в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , виданого Облдержадміністрацією 10.12.1993, надає право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-XII, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Водночас відповідачами не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий позивачу статус скасований.

У даному контексті також слід зазначити, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу, оскільки відповідно до статті 14 Закону №796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статтею 55 Закону №796-XII, а також те, що позивач має початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №06 та відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 .

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

А отже, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права ніж просив позивач, в цій частині позову суд відмовляє.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл.,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (пр. Богдана Хмельницького, 116-а, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.09.2023 за №06 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

16.09.24