Справа № 500/7101/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7101/23 пров. № А/857/9046/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я, Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 500/7101/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дерех Н.В. у м. Тернополі за правилами письмового провадження (без повідомлення учасників справи)), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» (далі також ТОВ, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Тернопільської митниці (далі також митниця, відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення митниці про коригування митної вартості товарів від 11 травня 2023 року № UA403030/2023/000038/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ;

- визнати протиправним та скасувати рішення митниці про коригування митної вартості товарів від 17 травня 2023 року № UA403030/2023/000040/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовували заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ТОВ не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Таким чином, посадові особи митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем, ТОВ (Покупець) та «SHREE NILKANTH POLYTEX», Індія (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 27 жовтня 2022 року № 27/10 на поставку товарів згідно Додатків до Контракту у власність Покупця.

Відповідно до укладеного між Сторонами контракту від 27 жовтня 2022 року № 27/10, додаткової угоди від 01.02.2023 року № 1 та доповнення від 05.03.2023 року № 1 до зазначеного контракту визначено асортимент та кількість товарів, що поставляється, а також базис поставки товару (CIF порт Гданськ, Польща) та строки поставки і оплати поставленого товару.

На виконання вищезазначеного контракту від 27 жовтня 2022 року № 27/10, додаткової угоди від 01.02.2023 року № 1 та доповнення від 05.03.2023 року № 1 до зазначеного контракту було імпортовано на митну територію України товари - мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток в асортименті.

11.05.2023 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 23UA93U9, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, з верху термообріз зигзаг, один раз прошитий подвійним рядком унизу, 50мм вільний залишок нитки. прямокутної форми, без кришки, різних параметрів: Мішки поліпропіленові розміром 550x1030мм - 67500шт. Мішки поліпропіленові розміром 500х750мм - 36000шт. Мішки поліпропіленові розміром 550x1100мм - 92000шт. Мішки поліпропіленові розміром 300x450мм -68000шт. Мішки поліпропіленові розміром 400x550мм -46000шт. Мішки поліпропіленові розміром 550x1100мм - 87000шт. Всього-396500шт. Виробник: SHREE NILKANTH POLYTEX; Торгова марка: нема даних; Країна виробництва: Індія/IN.».

Під час здійснення митного контролю за МД від 11.05.2023 № 23UA93U9 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено: відповідно до додатку до доповнення від 05.03.2023 № 1 до контракту від 27.10.2022 № 27/10 здійснюється передоплата за товар у розмірі 20000 доларів США, остаточний розрахунок здійснюється у строк до 01.06.2023. У той же час наданий до митного оформлення банківський платіжний документ датований 10.11.2022, містить посилання на доповнення від 27.10.2022 № 1 до контракту від 27.10.2022 № 27/10 і не містить посилання на додаток до доповнення від 05.03.2023 № 1, зазначене вище; рахунок-фактура про надання транспортних послуг від 04.05.2023 № 313 містить посилання на договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 10.08.2022 № 1008/139, укладений між ТОВ» Саммит Логістик» та ТОВ. Відповідно до п.п. 4.1.3 А,Б Замовник (ТОВ) здійснює оплату наданих транспортно-експедиційних послуг протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Саммит Логістик») рахунків. Банківських документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення надано не було.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

В зв`язку із цим, митницею було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів наступного змісту: «Початок консультації з митним органом: Відповідно до поданих Вами товаросупровідних документів встановлено наступні розбіжності: Згідно доповнення до додатку № 1 від 05.03.2023 до зовнішньоекономічного договору № 27/10 від 27.10.2023 поставка товару здійснюється на протязі 20-25 днів від дати заявки, оплата здійснюється у формі передоплати у розмірі 20000 доларів США, решта виплачується у строк до 01.06.2023 року. Заявку на товар та банківський платіжний документ, що стосується передоплати за товар надано не було. Копія МД країни відправлення № SB1611 від 06.03.2023 вказана у митній декларації, але не додана до митного оформлення. Відсутній договір про транспортне перевезення, укладений з ПП «Мороз Андрій», який є перевізником товарів згідно з CMR № SL3079-1 від 05.05.2023 Тому, відповідно до встановлених вищезазначених розбіжностей, прошу надати додаткові документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару згідно вимог пункту 2, 3 та 6 статті 53 Митного кодексу України (далі також МК України), а саме: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації; Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».

На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково було надано: Swift платіж № б/н від 10.11.2022.

Інших документів, зазначених у вимозі митниці, декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товарі додатково не було надано.

Також, листом від 11.05.2023 декларант повідомив митницю про те, що всі документи подані в повному обсязі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 11.05.2023 № UA403030/2023/000038/2. З даного рішення вбачається, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 11.05.2023 № UA403030/2023/000038/2 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, за ЕМД від 15.03.2023 № UA403030/2023/007229 на рівні 2,5499 дол. США/кг.

Також, 16.05.2023 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 23UA42U4, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Мішки для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, з верху термообріз зигзаг, один раз прошитий подвійним рядком унизу, 50мм вільний залишок нитки, прямокутної форми, без кришки, різних параметрів: Мішки поліпропіленові розміром 550x900мм - 90000шт. Мішки поліпропіленові розміром 550x980мм - 97500шт. Мішки поліпропіленові розміром 1000х1500мм - 9000шт. Виробник: SHREE NILKANTH POLYTEX; Торгова марка: нема даних; Країна виробництва: Індія/IN.».

Під час здійснення митного контролю за МД від 16.05.2023 № 23UA42U4 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено: відповідно до додатку до доповнення від 05.03.2023 № 1 до контракту від 27.10.2022 № 27/10 здійснюється передоплата за товар у розмірі 20000 доларів США, остаточний розрахунок здійснюється у строк до 01.06.2023. У той же час наданий до митного оформлення банківський платіжний документ датований 10.11.2022 (правильна дата 01.11.2022), містить посилання на доповнення від 27.10.2022 № 1 до контракту від 27.10.2022 № 27/10 і не містить посилання на додаток до доповнення від 05.03.2023 № 1, зазначене вище; рахунок-фактура про надання транспортних послуг №№ 312, 313 від 04.05.2023 містить посилання на договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 10.08.2022 № 1008/139, укладений між ТОВ «Самміт Логістик» та ТОВ. Відповідно до п.п. 4.1.3 А, Б Замовник (ТОВ) здійснює оплату наданих транспортно-експедиційних послуг протягом 3 банківських днів з моменту виставлення Експедитором (ТОВ «Самміт Логістик») рахунків. Банківських документів, що підтверджують сплату транспортно- експедиційних послуг до митного оформлення надано не було.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

В зв`язку із цим, митницею 28.08.2022 було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів наступного змісту: «Початок консультації з митним органом: Відповідно до поданих Вами товаросупровідних документів встановлено наступні розбіжності: Згідно доповнення до додатку № 1 від 05.03.2023 до зовнішньоекономічного договору № 27/10 від 27.10.2023 поставка товару здійснюється на протязі 20-25 днів від дати заявки, оплата здійснюється у формі передоплати у розмірі 20000 доларів США, решта виплачується у строк до 01.06.2023 року. Заявку на товар та банківський платіжний документ, що стосується передоплати за товар надано не було. Копія МД країни відправлення № SB1611 від 06.03.2023 вказана у митній декларації, але не додана до митного оформлення. Тому, відповідно до встановлених вищезазначених розбіжностей, прошу надати додаткові документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару згідно вимог пункту 2, 3 та 6 статті 53 МК України, а саме: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації; Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. Попереднє повідомлення вважати не дійсним».

На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково не було надано жодного документа.

Також, листом від 17.05.2023 декларант повідомив митницю про те, що всі документи подані в повному обсязі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 17.05.2023 № UA403030/2023/000040/2. З даного рішення вбачається, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 17.05.2023 № UA403030/2023/000040/2 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, за ЕМД від 13.10.2022 № UA403030/2022/021516 на рівні 2,55 дол. США/кг.

Не погоджуючись із згаданими рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно вимог частини другої статті 2 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з огляду на таке.

Згідно з частиною першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку з тим, що декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

У цій справі позивач, подавши десять митних декларацій, визначив митну вартість товарів за ціною договору.

Проте, відповідач, всупереч поданих документів, застосував метод визначення вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та прийняв спірні рішення про коригування митної вартості.

Як видно зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів серед підстав для їхнього прийняття було те, що у пункті 3 контракту від 01.02.2021 № 01/02/2022 вказано, що умовою придбання товару є подання замовлення. Замовлення до митного оформлення не подавалось.

Однак, замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у замовленні може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє позивач. І таке замовлення не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Більше того, на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) замовлення до зовнішньоекономічного контракту.

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед переліку немає замовлень чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд першої інстанції правильно встановив, що уповноваженою особою позивача до митного оформлення разом із митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 23UA93U9 були подані наступні документи: сертифікат якості від 05.03.2023 № QC/12; пакувальний лист від 05.03.2023 № б/н; раxунок-фактура (інвойс) від 05.03.2023 № SNP/037/2022-23; коносамент від 15.03.2023 № 225415156; автотранспортна накладна - CMR від 05.05.2023 № SL3079-1; сертифікат про поxодження товару від 09.03.2023 № 40398; раxунок-фактура про надання транcпoртно-екcпедицiйниx послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 04.05.2023 № 313; калькуляція транспортних; витрат від 11.05.2023 № б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 05.03.2023 № б/н; страxовий поліс від 17.03.2023 № C001113020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.02.2023 № 1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаток № 1 від 27.10.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Доповнення до додатку від 05.03.2023 № 1; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним поcередницькиx (зовнiшньоекономiчниx та/або внутрiшнix) договорів від 27.10.2022 № 27/10; договір про надання послуг митного брокера від 20.05.2022 № МП-02/20-05-22; договір (контракт) про перевезення від 01.05.2023 № 010523-1; договір (контракт) про перевезення від 01.08.2022 № 010822-1; договір (контракт) про перевезення від 10.08.2022 № 1008/139; договір (контракт) про перевезення від 28.04.2023 № 2804/229; договір (контракт) про перевезення від 30.03.2023 № 3003/2023-9; інші некласифіковані документи - специфікація від 04.05.2023 № 1; інші некласифіковані документи - фото від 11.05.2023 № б/н; копія митної декларації країни відправлення від 06.03.2023 № SB1611.

Також, уповноваженою особою позивача до митного оформлення разом із митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 23UA42U4, були подані наступні документи: сертифікат якості від 05.03.2023 № QC/12; пакувальний лист від 05.03.2023 № б/н; рахунок-фактура (інвойс) від 05.03.2023 № SNP/037/2022-23; коносамент від 15.03.2023 № 225415156; автотранспортна накладна - CMR від 08.05.2023 № SL3079-2; сертифікат про походження товару від 09.03.2023 № 40398; банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.11.2022 № б/н; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 04.05.2023 № 312; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 04.05.2023 № 313; калькуляція транспортних витрат від 16.05.2023 № б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 05.03.2023 № б/н; страховий поліс від 17.03.2023 № C001113020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.02.2023 № 1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаток № 1 від 27.10.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Доповнення до додатку від 05.03.2023 № 1; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 27.10.2022 № 27/10; договір про надання послуг митного брокера від 20.05.2022 № МП-02/20-05-22; договір (контракт) про перевезення від 08.05.2023 № 0805-23/3924; договір (контракт) про перевезення від 10.08.2022 № 1008/139; договір (контракт) про перевезення від 15.08.2022 № 1508/143; договір (контракт) про перевезення від 01.07.2022 № 8822; інші некласифіковані документи - специфікація від 04.05.2023 № 2; копія митної декларації країни відправлення від 06.03.2023 № SB1611.

Проте, відповідачем прийняті оскаржувані в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів від 11.05.2023 року № UA403030/2023/000038/2 та від 17.05.2023 № UA403030/2023/000040/2.

Підставами для відмови відповідачем позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору) згідно вищезазначених рішень про коригування митної вартості товарів стало наступне: відповідно до додатку до доповнення від 05.03.2023 року № 1 до контракту від 27.10.2022 року № 27/10 здійснюється передоплата за товар у розмірі 20000 доларів США, остаточний розрахунок здійснюється у строк до 01.06.2023, однак наданий до митного оформлення банківський платіжний документ датований 10.11.2022 року (правильна дата 01.11.2022), містить посилання на доповнення від 27.10.2022 № 1 до контракту від 27.10.2022 року № 27/10 і не містить посилання на додаток до доповнення від 05.03.2023 № 1; не надання банківських документів про сплату транспортно-експедиційних послуг за рахунками-фактурами від 04.05.2023 року № 312 та № 313 про надання транспортно- експедиційних послуг.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що під час митного оформлення імпортованого товару позивач надав відповідачу банківський документ (SWIFT) від 01.11.2022 року № 221101/CRE/78236, що підтверджує часткову передоплату за імпортований товар в сумі 20000 дол. США (призначення платежу - передоплата поліпропіленових мішків згідно до контракту від 27.10.2022 № 27/10, додаток від 27.10.2022 № 1)

В подальшому, 05.03.2023 року між сторонами контракту від 27.10.2022 року № 27/10 (ТОВ та нерезидентом «SHREE NILKANTH POLYTEX») було укладено доповнення від 05.03.2023 року № 1.

Відтак, в платіжному дорученні в іноземній валюті (SWIFT) від 01.11.2022 не могло бути посилання на доповнення від 05.03.2023 до контракту від 27.10.2022, оскільки станом на дату платежу (01.11.2022) доповнення від 05.03.2023 року між сторонами контракту підписано ще не було.

Станом на дату митного оформлення імпортованого за інвойсом від 05 березня 2023 року № SNP/037/2022-23 товару (11.05.2023 та 16.05.2023) повна оплата за імпортований товар не була проведена за умовами поставки.

При цьому, повна вартість імпортованого товару згідно доповнення від 05.03.2023 № 1 до контракту від 27.10.2022 року № 27/10 та інвойсу від 05.03.2023 року SNP/037/2022-23 в сумі 47983 долари США 50 центів сплачено позивачем, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті: від 01.11.2022 № 221101/CRE/78236 на суму платежу 20000 дол. США, від 14.08.2023 року № 230814/001056490 на суму 20000 дол. США, від 14.09.2023 року № 230914/001084547 на суму 7983,50 дол. США.

У розрізі наведеного, покликання апелянта на можливість коригування митної вартості імпортованих товарів через незазначення у банківському документі від 01.11.2022 № 221101/CRE/78236 доповнення до контракту від 05.03.2023 безпідставні.

Щодо зазначеної митним органом підстави ненадання банківських документів про сплату транспортно-експедиційних послуг за рахунками-фактурами від 04.05.2023 року № 312 та № 313 про надання транспортно-експедиційних послуг, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

У спірному випадку документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних (імпортованих) товарів (мішків для пакування, полотняного переплетення зі стрічкових поліпропіленових ниток в асортименті) є саме рахунок на оплату від 04.05.2023 року № 312 та рахунок на оплату від 04.05.2023 року № 313 транспортного експедитора ТОВ «САММІТ ЛОГІСТІК», які містять детальний опис та відомості щодо вартості перевезення імпортованих товарів.

Зазначені рахунки, відповідно до норм пункту 6 частини другої статті 53 МК України є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Рахунок від 04.05.2023 року № 312 був оплачений на користь транспортного експедитора ТОВ «САММІТ ЛОГІСТІК» відповідно до платіжної інструкції від 17.05.2023 року № 2657 на суму 282548,90 грн., а рахунок від 04.05.2023 року № 313 був оплачений на користь транспортного експедитора ТОВ «САММІТ ЛОГІСТІК» відповідно до платіжної інструкції від 11.05.2023 року № 2639 на суму 199952,10 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару (рибної продукції), і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача про автоматичне спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час опрацюванням документів за МД від 21.09.2023 № 23UA24U7 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 246 МК України, з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631 (далі також - Порядок № 631).

Згідно з підпунктом 4.5.4 Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД. зокрема, виконуються такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку № 631 під час завершення митного оформлення посадовими особами проводиться перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.

У відповідності до пункту 3 розділу І Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.07.2015 № 684 (далі також - Порядок № 684), автоматизована система управління ризиками - сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками під час митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.

Профіль ризику - опис будь-якої сукупності індикаторів ризику, у тому числі визначених комбінацій індикаторів ризику, що є результатом збору, аналізу та систематизації інформації.

Згідно з пунктом 3 розділу II Порядку № 684 профіль ризику може бути представлений у формах паспорта профілю ризику і програмного коду профілю ризику.

Як стверджує відповідач, під час опрацювання документів, поданих декларантом до митного оформлення, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР за наступними профілями ризику 105-2, 202-1, 911-1.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.04.2019 року у справі № 809/784/16 щодо застосування митницею АСАУР, дані якої відповідач вважає підставою для винесення оскаржуваного рішення, Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Більше того, Верховний Суд у постанові від 27 липня 2018 року у справі № 809/1174/17 визнав необґрунтованим застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, оскільки вважає, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/8295/17).

Також, Верховний Суд вважає хибною позицію митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 821/411/18, від 09 листопада 2022 року у справі № 815/2162/17).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновків, що спрацювання цієї системи не може бути належним доказом в обґрунтування неможливості здійснення заявлених до розмитнення товарів за першим методом, а також не є підставою для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Відтак, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості та автоматичною підставою для збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 року у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.

Крім цього, будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15 слід зауважити, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у постанові від 8 лютого 2019 року у справі № 825/648/17 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Частиною сьомою статті 54 МК України обумовлено, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору (контракту), як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, суд першої інстанції виходив з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів. Усі обставини були перевірені судом з дослідженням доказів, з урахуванням положень договору щодо умов поставки та оплати, на підставі оцінки яких суд першої інстанції зробив правильний висновок, що доводи митниці не підтвердилися.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог статті 77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за ціною договору. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорювані рішення про коригування митної вартості є протиправними, і доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 500/7101/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар