Справа № 160/20506/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи ОСОБА_1 в КСП «МЮД» з 01.12.1996 до 29.02.2000 на посаді механізатора та в СФГ «МЮД» з 01.03.2000 - до 14.01.2004 на посаді механізатора та з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 , у тому числі алгоритм розрахунку стажу (Форма РС-право).
У наданому відзиві на позовну заяву відповідач із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є правомірними та вмотивованими.
На виконання ухвали суду відповідачем надано матеріали відмовної пенсійної справи.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач 28.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зокрема, в рішенні зазначено:
Дата народження 23.12.1968.
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 28.06.2024.
Вік заявника 55 років.
Відповідно пункту 3 частини другої статті 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058), пенсія за віком на пільгових умовах призначається, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу в період з 01.04.2024 - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно статті 24 Закону №1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058.
Відповідно п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідуальних органах, Держспецзв`язку: приймаються військові квитки, довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, Держприкордонної служби, Державної кримінально- виконавчої служби, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок), передбачено, що в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада, відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового сезону в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.
Результати розгляду документів, доданих до заяви.
Страховий стаж особи становить 32 роки 02 місяці 05 днів.
Стаж тракториста-машиніста зайнятого у сільському господарстві становить 13 років 11 місяців 19 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 20.11.1986 по 28.11.1988 відповідно військового квитка НОМЕР_1 від 19.11.1986, оскільки дата народження в військовому квитку (19.11.1968) не відповідає паспортним даним (23.12.1968).
За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.2000 по 14.01.2004, відповідно довідки №36 від 22.01.2024 ТОВ`МЮД-2000», оскільки згідно трудової книжки зазначено посаду «механізатор».
Відповідно до акту перевірки №0400-011005-1/9015 від 18.04.2024 перевірено період роботи з 01.12.1996 по 29.02.2000 та встановлено, що накази за вищевказаний період роботи відсутні.
Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. "в" ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Зазначена норма кореспондується із п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, відповідно до якого чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20). У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: зокрема, для трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
При цьому, порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. роз`яснений листом Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.1992.
Так, відповідно до вказаного роз`яснення до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Таким чином, у даному випадку головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення необхідного віку, а також достатність пільгового (спеціального) стажу.
Дослідивши записи трудової книжки позивача від 10.05.1986 щодо спірних періодів судом встановлено, що ОСОБА_1 :
03.05.1993 - прийнятий до Радгоспу «МЮД»;
01.12.1993 переведено в цех рослинництва механізатором;
29.02.2000 звільнений за власним бажанням;
01.03.2000 прийнятий в СФГ «МЮД» в цех рослинництва на посаду механізатора;
14.01.2004 звільнений за згодою сторін.
Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.
Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній №3 від 22.01.2024, виданої ТОВ «МЮД-2000», позивач працював повний робочий день в ТОВ «МЮД-2000» за період з 01.12.1996 по 29.02.2000 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві, який зараховується до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону 1058.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній №36 від 22.01.2024, виданої ФГ «МЮД», позивач працював повний робочий день в ФГ «МЮД» за період, зокрема, але не виключно, з 01.03.2000 по 14.01.2004 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві, який зараховується до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону 1058.
Відповідно до довідки від 01.12.2023 №10 ОСОБА_1 дійсно працював у радгоспі "МЮД" Павлоградського району Дніпропетровської області, зокрема, з 25.04.1993 р. (Наказ №36-к від 03.05.1993 р.) по 29.02.2000 р. (Розпорядження №18-к від 29.02.2000 р.). Окрім цього, відповідно до наданої довідки, радгосп «МЮД» було приватизовано та перейменовано на КСП «МЮД» Юр`ївського району Дніпропетровської області рішенням загальних зборів з 28.03.1996 року, КСП «МЮД» реформовано в ТОВ «МЮД-2000», який є правонаступником КПС «МЮД» Юр`ївського району Дніпропетровської області з 22.06.2000 року.
Відповідно до довідки від 27.11.2023 №558, ОСОБА_1 дійсно працював у СФГ "МЮД" Юр`ївського району Дніпропетровської області з 01.03.2000 р. (Наказ №8-к від 01.03.2000 р.) по 14.01.2004 р. (Наказ №6-к від 17.01.2004 р.). Окрім цього, відповідно до наданої довідки, СФГ "МЮД" було перейменовано в ФГ «МЮД» згідно змін, зареєстрованих Юр`ївською райдержадміністацією від 31.08.2004 року та згідно Закону України «Про фермерське господарство», Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших законодавчих актів.
Суд зауважує, що відомості в довідках співпадають із записами в трудовій книжці позивача щодо періоду роботи, посади тракториста-машиніста та роботодавця, а також підтверджують зайнятість позивача саме у сільськогосподарському виробництві.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у поданих довідках щодо спірного періоду роботи позивача, відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що до страхового стажу позивачу не зараховано період проходження військової служби з 20.11.1986 по 28.11.1988 відповідно до військового квитка НОМЕР_1 від 19.11.1986, оскільки дата народження в військовому квитку (19.11.1968) не відповідає паспортним даним (23.12.1968).
Разом з цим, відповідно до оскаржуваного рішення, а також згідно з алгоритмом розрахунку стажу (Форма РС-право), до пільгового стажу не зараховано, зокрема, періоди роботи з 01.03.2000 по 14.01.2004, відповідно довідки №36 від 22.01.2024 ТОВ`МЮД-2000», а також з 01.12.1996 по 29.02.2000.
Як вбачається з позовної заяви, страховий стаж позивачем не оскаржується.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 01.12.1996 по 29.02.2000 слугувало те, що накази за вищевказаний період роботи відсутні, період з 01.03.2000 по 14.01.2004, відповідно довідки №36 від 22.01.2024 ТОВ`МЮД-2000», оскільки згідно трудової книжки зазначено посаду «механізатор».
Суд повторно наголошує, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, та відповідні виконуванні роботи, що дають особі право на пільгову пенсію. Водночас недотримання оформлення трудової книжки працівниками підприємства не свідчить про відсутність у позивача права на призначення такої пенсії.
Позивач надав відповідачу трудову книжку та довідки №3 від 22.01.2024, №36 від 22.01.2024, від 01.12.2023 №10 та від 27.11.2023 №558, які в сукупності підтверджують його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Записи у трудовій книжці щодо роботи позивача на посаді тракториста-машиніста виконані чітко.
Відсутність наказів не свідчить про наявність сумнівів щодо роботи позивача у спірний період.
З аналізу наведених норм судом встановлено, що відсутність наказів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи із пільгового стажу позивача.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі за текстом - Закон №1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі № 681/813/17 дійшов висновку, що термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.
Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.
Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, чинного на теперішній час, міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.
Трудовою книжкою позивача підтверджено його зайнятість з 01.12.1996 по 29.02.2000 трактористом-машиністом в ТОВ «МЮД-2000» та з 01.03.2000 по 14.01.2004 трактористом-машиністом у Фермерському господарстві «МЮД».
Підсумовуючи, суд зазначає, що стаж позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії, у вищевказані періоди, підтверджений належними доказами, чого відповідачами не спростовано.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Відтак, позивач має право на зарахування вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з цим, суд зазначає, що позивач просить зарахувати вказані періоди до страхового стажу, тоді як, судом встановлено, що такі періоди роботи до страхового стажу зараховані, але не зараховані до пільгового стажу позивача, що підтверджується відповідачем в оскаржуваному рішенні та алгоритмом розрахунку стажу (Форма РС-право).
З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Натомість, з метою ефективного захисту прав позивача, суд зазначає про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 01.12.1996 по 29.02.2000 та з 01.03.2000 по 14.01.2004 до пільгового стажу.
Щодо вимог зобов`язального характеру в частині повторного розгляду заяви позивача від 28.06.2024, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.
При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Разом з тим, відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах виключно через відсутність необхідного пільгового стажу, водночас, судом встановлено, що з урахуванням періодів роботи позивача з 01.12.1996 по 29.02.2000 та з 01.03.2000 по 14.01.2004, пільговий стаж позивача складає більше необхідних 20 років, а отже, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.
Позивач із заявою про призначення пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.06.2024. Відтак, позивач має право на призначення пенсії з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 28.06.2024.
Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2024.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 16 вересня 2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна