Справа № 480/5241/24
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Прилипчук О.А.

10 вересня 2024 р.Справа № 480/5241/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити ді, -

В с т а н о в и в:

09.06.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі ГУ НП в Сумській області) щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 07.11.2015 року по 10.05.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 07.11.2015 року по 10.05.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому додаткової доплати до грошового забезпечення в розмірі 50 % посадового окладу за період з 01.12.2020 року по 30.07.2023 року у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату йому додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 року по 30.07.2023 року, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому при звільненні грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки.

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області здійснити йому нарахування та виплату при звільненні грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 року у справі № 480/4931/24 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом 7 днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій зазначити за який саме період він вважає, що відповідач не здійснив йому нарахування та виплату додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168.

13.06.2024 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить уточнити період, за який відповідач не здійснив йому нарахування та виплату додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, а саме: квітень-червень 2023 року та серпень-грудень 2023року.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/4931/24

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року у справі № 480/4931/24, зокрема, роз`єднано та виділено в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ НП в Сумській області про:

- визнання протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати за період квітень-червень 2023 року та серпень-грудень 2023року додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язання ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату за період квітень-червень 2023 року та серпень-грудень 2023року додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Виділені у самостійне провадження вимоги ОСОБА_1 зареєстровані за номером справи № 480/5241/24.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 року прийнято справу № 480/5241/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії до провадження.

10.07.2024 року до Сумського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

Зазначено, що недоліки необхідно усунути протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

11.07.2024 року на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від позивача до суду надійшла заява, у якій позивач просить поновити строк на звернення до суду та відмовити у задоволенні клопотання ГУ НП в Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що він вважав, що при звільненні йому буде виплачено всі складові суми грошового забезпечення, в тому числі додаткової грошової винагороди, що не були виплачені протягом часу, коли не було фінансування в належному розмірі.

Також позивач зазначив, що він ніс службу в прикордонних районах області, віддалених від нормального дорожнього сполучення, часто за відсутності мобільного зв`язку та мережі Інтернет. Здійснював захист прикордонних районів області задля недопущення ворога на територію України, відсічі спробам проникнення ДРГ тощо. На момент несення служби не міг передбачити та не мав жодних думок з приводу грошової складової, єдиним пріоритетом був захист держави від військової агресії. Певний час навіть не знав, яка сума винагороди йому належить до виплати. У зв`язку із погіршенням умов проходження служби, був вимушений подати рапорт на звільнення, при цьому стикнувся з рядом грубих порушень з боку відповідача як роботодавця з приводу можливості звільнення зі служби.

Крім того позивач зазначив, що на даний час він проходить службу в Державній прикордонній службі України за контрактом, де також продовжує брати участь у заходах із забезпечення оборони України, у зв`язку із чим не має достатньо часу та можливості для вчасного реагування на відповіді з приводу судових проваджень, але намагається здійснювати їх в найкоротші строки.

Доказів на підтвердження викладеного ОСОБА_1 до заяви не надав.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом - відмовлено.

Клопотання ГУ НП в Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Крім того, суд зазначив, що отримуючи грошове забезпечення у спірний період позивач знав, що спірна додаткова грошова винагорода йому не була нарахована та не була виплачена, зокрема отримуючи грошову винагороду за травень 2023 року позивач у червні 2023 року знав, що йому не нараховано та не виплачено грошову винагороду за спірний період. Аналогічна ситуація із червнем 2023 року (повинен був дізнатися у липні 2023 року), серпнем 2023 року (повинен був дізнатися у вересні 2023 року), вереснем 2023 року (повинен був дізнатися у жовтні 2023 року), жовтнем 2023 року (повинен був дізнатися у листопаді 2023 року), листопадом 2023 року (повинен був дізнатися у грудні 2023 року) та груднем 2023 року (повинен був дізнатися у січні 2024 року). Разом з тим, до суду ОСОБА_1 звернувся лише 10.06.2024 після спливу тримісячного строку звернення до суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у заяві про поновлення строку .

У відзиві на апеляційна скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Предметом розгляду по справі є правомірність відмови ГУ НП в Сумській області у нарахуванні та виплати позивачу за період квітень-червень 2023 року та серпень-грудень 2023року додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень ст. 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями ст. 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення ст. 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 року у справі № 280/6779/22.

Законом України від 01.07.2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі № 460/17052/21, від 06.04.2023 року у справі № 260/3564/22, від 25.04.2023 року у справі № 380/15245/22.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: « 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 року (постанова Уряду від 11.03.2020 року № 211) та закінчився 30.06.2023 року (постанова Уряду від 27.06.2023 року № 651).

З огляду на викладене строк звернення до суду продовжений законом, а саме, пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 року у справі № 580/9690/23, від 17.08.2023 року у справі № 380/14039/22.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 09.06.2024 року. Отже, позивачем пропущено трьохмісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений законом, на 8 місяців (останній день строку звернення до адміністративного суду з урахуванням ч. 6 ст. 120 КАС України 02.10.2023 року).

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно встановив, що перебіг трьохмісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався 01.07.2023 року та сплинув 02.10.2023 року, а позивач звернувся до суду першої інстанції 09.06.2024 року.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає без змін судове рішення.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 292, 308, 310, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі складена і підписана 16.09.2024 року.