Справа № 420/1966/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1966/24
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурії О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
розглянувши заяву представника приватного підприємства «ЗАХІД» адвоката Колеснікова В.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом приватного підприємства «ЗАХІД» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року позов ПП «ЗАХІД» задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням ПП «ЗАХІД» та Одеська митниця подали апеляційні скарги.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 року апеляційні скарги залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року залишено без змін.

Під час розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції 06.06.2024 року від адвоката позивача надійшла заява про стягнення з Одеської митниці на користь ПП «ЗАХІД» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн..

В якості доказів витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи додано копії: Договору про внесення змін №2/АП від 18.12.2023 року до Додаткової угоди №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023 року; детальний опис наданих послуг від 31.05.2024 року; платіжної інструкції №629 від 31.05.2024 року на суму 5000,00 грн..

Представник позивача в заяві також зазначив, що інші докази такі як копії договору про надання правової (правничої) допомоги, додаткова угода (із змінами) та ордер адвоката вже залучались до матеріалів справа під час її розгляду судом першої інстанції.

За змістом статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч.5 ст.134 КАС України)

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п.1, 2, 6 ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ст.30 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи та підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Також відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з наданих представником позивача доказів надання позивачу правничої допомоги під час розгляду справи в апеляційному суді за апеляційною скаргою митниці, а саме з детального опису наданих послуг (вих.№ДО/420-1966-24 /02 від 31 травня 2024 року), адвокатським бюро «Колесніков лігал» було надано наступну послугу: підготовка та подання в електронній формі («Електронний суд») відзиву на апеляційну скаргу митниці, включно із аналізом судового рішення, апеляційної скарги, ухвали апеляційного суду тощо. Час затрачений адвокатом склав 3 год. 36 хв.

Згідно Договору про внесення змін №2/АП від 18.12.2023 року до Додаткової угоди №КМВ-01/22-23 від 27.03.2023 року: розмір гонорару у суді апеляційної інстанції встановлюється від розміру фіксованого гонорару, який визначається у суді першої інстанції, в тому числі для випадків, коли розмір фіксованого гонорару був встановлений окремою домовленістю сторін - фіксований розмір гонорару складає: 5000,00 грн.; 7500,00 грн.; 10000,00 грн..

В запереченнях на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, представник Одеської митниці зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., з урахуванням складності справи, є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям обґрунтованості, розумності, співмірності.

Як вже було зазначено, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн. є необґрунтованим, з огляду на те, що доводи апеляційної скарги Одеської митниці гуртуються в цілому на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що не знайшло свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції. В самому запереченні на апеляційну скаргу Одеської митниці представник позивача посилався на загальні норми та погоджувався з висновками суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію, складність справи, стандартність спірних правовідносин по яким є усталена практика та те, що розгляд справи судом першої інстанції проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, а судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, без необхідності надання додаткових доказів, колегія суддів вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2500,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст.134, ст.252, ст.328, ст.329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника приватного підприємства «ЗАХІД» адвоката Колеснікова В.В. про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Прийняти по справі додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з Одеської митниці () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «ЗАХІД» () витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривні 00 копійок.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька