Справа № 160/11769/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
07 травня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду? з урахуванням уточненої позовної заяви від 26 червня 2024 року? до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2024 року про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 ? досягнувши 63-річного віку? звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 23 лютого 2024 року позивачеві повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Додатково повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 року серії НОМЕР_2 , також не зараховано період догляду за дітьми та період навчання згідно диплому від 28.02.1985 року серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню? рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 23 лютого 2024 року "про відмову в призначенні пенсії за віком", оскільки вона має достатній страховий стаж та досягла 63-річного віку, який дає їй право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/11769/24 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в адміністративній справі №160/11769/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Відділу перерахунків пенсій №3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

13 червня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№22091/24, в якому представник відповідача-1 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

До досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 2 цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

59 років 06 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року (позивач 26.11.1960 року народження);

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно частини 4 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1 - 3 статті 26, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою з питання призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії. Нова технологія передбачає опрацювання таких заяв бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду в порядку черговості надходження таких заяв, незалежно від того де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

У зв`язку з чим, рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком було прийнято у порядку розподілу заяв Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У рішенні від 23.02.2024 року №00, прийнятому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зазначено, що станом на дату звернення страховий стаж позивача становить - 2 роки 09 місяців 19 днів.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України №1058, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України №1058 (не менше 26 років), право на призначення пенсії за віком позивач набуде після досягнення віку 63 років за наявності стажу від 20 до 30 року.

Таким чином, у позивача відсутній необхідний загальний страховий стаж, не менше 20 років (має лише 02 роки 09 місяців 19 днів), тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено у призначенні пенсії за віком (відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

З урахуванням викладеного, представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 про заміну первісного відповідача належним відповідачем та залучення співвідповідача у справі №160/11769/24- задоволено та вирішено:

Замінити відповідача по справі №160/11769/24 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Відділу перерахунків пенсій № 3 (, місцезнаходження: вул. Федора Караманиць, буд. 37 в, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50096) на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, місто Дніпро, 49094).

Залучити до участі у справі №160/11769/24 у якості відповідача-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, місцезнаходження: Центральна площа, буд. 3, місто Чернівці, 58000).

23 липня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву вх.№28734/24, в якому представник відповідача-2 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058- IV.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV постанови №25-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків) та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком органом Пенсійного фонду України розраховано стаж, який склав 2 роки 9 місяців 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 НОМЕР_4 , оскільки діюче прізвище в трудовій книжці не співпадає зі свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючі довідки видані підприємствами за час виконання робіт;

- період догляд за дітьми, оскільки в свідоцтвах про народження відсутні штампи про видачу паспорта;

- період навчання згідно диплому від 28.02.1985 року НОМЕР_3 , оскільки період навчання перетинається з доглядом за дитиною та перевищує встановлені терміни.

Враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства вважаємо, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено розрахунок стажу позивачеві згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , на думку представника відповідача-2, слід відмовити, оскільки в ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком від 20 до 30 років.

З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що періоди страхового стажу ОСОБА_1 підтверджуються записами трудової книжки від 19.06.1978 року серія НОМЕР_2 .

Відповідно до архівної довідки Чернівецького Національного університету імені Юрія Федьковича №32/49-1078 від 04.04.2024 року підтверджено наступне:

- наказом по університету від 23.07.1979 року №119-СТ на підставі рішення комісії по прийому випускних екзаменів на підготовчому відділенні гр. ОСОБА_1 була зарахована студенткою 1-го курсу інженерно-оптичного факультету, спеціальність "Оптичні та оптико-електронні системи" денної форми навчання, з 01.09.1979 року.

- наказом по університету від 05.03.1985 року №26-СТ гр. ОСОБА_1 була відрахована у зв`язку із закінченням навчання, з 01.03.1985 року;

- рішенням Державної екзаменаційної комісії від 28 лютого 1985 року, було присвоєно кваліфікацію інженера-оптика-дослідника та отримано диплом спеціаліста серії НОМЕР_3 від 28 лютого 1985 року, реєстраційний №213 та додаток до нього.

Підстава: накази по університету за 1978 - 1985 роки, особова справа.

Інформація щодо дітей за якими позивач здійснювала догляд:

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки Чернівецького обласного центру зайнятості №1358 від 27 березня 2024 року, видана в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримувала допомогу по безробіттю:

- з 07.08.1997 року по 01.08.1998 року;

- з 05.01.2021 року по 19.05.2021 року;

- з 04.06.2021 року по 22.09.2021 року.

27 листопада 2023 року ОСОБА_1 вперше звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058- IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00, позивачеві було повідомлено.

"Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 Дата народження 26.11.1960

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.11.2023

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Вік заявника 63 роки.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 26 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності стажу від 20 до 30 року або після досягнення 65 річного віку за наявності стажу - 15 років.

Стаж особи для права на пенсію становить 12 років 5 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 19.06.1978 року, оскільки на титульній сторінці виправлена дата народження з порушенням Інструкції №58.

Згідно із пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.

Заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу".

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 , досягнувши 63-річного віку, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 23 лютого 2024 року, позивачеві повідомлено про наступне.

"Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 14.02.2024 Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 - від 20 до 30 років.

Вік заявниці 63 роки 2 місяці.

Страховий стаж особи 2 роки 9 місяців 19 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 НОМЕР_4 , оскільки дівоче прізвище в трудовій книжці не співпадає зі свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.

Для зарахування періоду роботи необхідно надати уточнюючи довідки, виданих підприємствами за час виконання роботи.

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано догляд за дітьми, оскільки в свідоцтвах про народження відсутні штампи про видачу паспорту;

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання, згідно диплому від 28.02.1985 KB №608551, оскільки період навчання перетинається з доглядом за дитиною, та перевищує встановлені терміни.

Для зарахування періоду навчання необхідно надати довідку з навчального закладу про період навчання на денному відділенні.

Заявниця не працює".

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 23 лютого 2024 року "про відмову в призначенні пенсії за віком", оскільки вона має достатній страховий стаж та досягла 63-річного віку, який дає їй право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року №10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України від 04.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до підпункту 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до підпункту 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до підпункту 2.4 Інструкції всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162.2.10.

Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний".

Суд звертає увагу відповідачів, що 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 вперше звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058- IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00, позивачеві було повідомлено.

"Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 Дата народження 26.11.1960

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.11.2023

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Вік заявника 63 роки.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 26 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності стажу від 20 до 30 року або після досягнення 65 річного віку за наявності стажу - 15 років.

Стаж особи для права на пенсію становить 12 років 5 місяців 24 дні.

Відповідно до форми РС-право від 29.11.2023 року, пенсійна справа №00, судом встановлено, що відповідачем-2 вже було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди (в тому числі й спірні):

- період навчання з 01.09.1979 року по 28.02.1985 року згідно диплому від 28.02.1985 КВ №60855;

- період догляду за дітьми з 16.03.1985 року по 15.03.1988 року та з 12.07.1991 року по 11.07.1994 року.

Інші періоди страхового стажу ОСОБА_1 підтверджуються записами трудової книжки від 19.06.1978 року серія НОМЕР_2 , що не заперечувалося відповідачем-2.

Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, відсутність на печатці коду ЄДРПОУ, нечіткість на печатці назви підприємства чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала.

Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірних періодів роботи буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, суд враховує, що відповідно до архівної довідки Чернівецького Національного університету імені Юрія Федьковича №32/49-1078 від 04.04.2024 року підтверджено наступне:

- наказом по університету від 23.07.1979 року №119-СТ на підставі рішення комісії по прийому випускних екзаменів на підготовчому відділенні гр. ОСОБА_1 була зарахована студенткою 1-го курсу інженерно-оптичного факультету, спеціальність "Оптичні та оптико-електронні системи" денної форми навчання, з 01.09.1979 року.

- наказом по університету від 05.03.1985 року №26-СТ гр. ОСОБА_1 була відрахована у зв`язку із закінченням навчання, з 01.03.1985 року;

- рішенням Державної екзаменаційної комісії від 28 лютого 1985 року, було присвоєно кваліфікацію інженера-оптика-дослідника та отримано диплом спеціаліста серії НОМЕР_3 від 28 лютого 1985 року, реєстраційний №213 та додаток до нього.

Підстава: накази по університету за 1978 - 1985 роки, особова справа.

Інформація щодо дітей за якими позивач здійснювала догляд:

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки Чернівецького обласного центру зайнятості №1358 від 27 березня 2024 року, видана в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримувала допомогу по безробіттю:

- з 07.08.1997 року по 01.08.1998 року;

- з 05.01.2021 року по 19.05.2021 року;

- з 04.06.2021 року по 22.09.2021 року.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем-1 протиправно відмовлено позивачеві в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_9 від 19.06.1978 року, періоду навчання з 01.09.1979 року по 28.02.1985 року згідно диплому від 28.02.1985 КВ №60855, період догляду за дітьми з 16.03.1985 року по 15.03.1988 року та з 12.07.1991 року по 11.07.1994 року, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи та зокрема розрахунком страхового стажу за формою РС-право від 29.11.2023 року, яка долучена Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в не зарахуванні до страхового стажу роботи спірних періодів роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, є протиправними.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) від 14 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу ОСОБА_1 та позиції викладеній у рішенні суду.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

А отже, враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2024 року №00 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) всі періоди її роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_9 від 19.06.1978 року, період навчання з 01.09.1979 року по 28.02.1985 року згідно диплому від 28.02.1985 КВ №60855, період догляду за дітьми з 16.03.1985 року по 15.03.1988 року та з 12.07.1991 року по 11.07.1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) від 14 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу ОСОБА_1 та правової позиції викладеної у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник