Справа № 640/14042/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бєлової Л.В., Сорочка Є.О.,

за участю секретаря: Чорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року (розглянута за правилами загального позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо проведення повної перевірки поданої 25 березня 2021 року щорічної декларації за 2020 рік суддею Конституційного Суду України ОСОБА_1 та зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції утриматись від проведення повної перевірки поданої 25 березня 2021 року щорічної декларації за 2020 рік суддею Конституційного Суду України ОСОБА_1 до визначення Національним агентством за погодженням зборами суддів Конституційного Суду України Порядку здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею Конституційного Суду України, у відповідності до вимог статті 52-2 Закону України "Про запобігання корупції".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії посадових осіб Національного агентства з питань запобігання корупції щодо здійснення повної перевірки поданої ним щорічної декларації за 2020 рік є протиправними та незаконними, такими, що не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, а також грубо порушують правові гарантії незалежності судді Конституційного Суду України.

Зокрема, у позові наголошено, що повна перевірка щорічної декларації за 2020 рік позивача протиправно здійснюється Національним агентством з питань запобігання корупції відповідно до ст. 51-1 Закону України "Про запобігання корупції" та "Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 № 26/21", без урахування вимог статті 52-2 Закону України "Про запобігання корупції".

У даному випадку Національне агентство з питань запобігання корупції не діє в межах та спосіб, передбачений чинним законодавством, а саме не в межах та спосіб, передбачений статтею 52-2 Закону України "Про запобігання корупції", яка є спеціальною нормою по відношенню до повноважень щодо проведення повних перевірок декларації, поданих суддями Конституційного Суду України, не забезпечує встановлені законодавством особливості проведення повних перевірок декларацій та моніторингу способу життя стосовно суддів Конституційного Суду України та не забезпечує додаткові гарантії дотримання гарантій незалежності суддів Конституційного Суду України під час реалізації повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції, оскільки застосовуючи загальний порядок проведення повних перевірок декларацій, поданих суб`єктами декларування не відокремлює такі перевірки спеціальним статусом суб`єктів декларування.

Також на думку позивача, відповідачем всупереч положенням чинного законодавства не повідомлено про початок перевірки безпосередньо Голову Конституційного Суду України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , Указом Президента України "Про призначення ОСОБА_1 суддею Конституційного Суду України" від 17 вересня 2013 року №513/2013 призначено суддею Конституційного Суду України.

Відповідно до розпорядження Голови Конституційного Суду України №243/13 від 19.09.2013 року ОСОБА_1 вступив на посаду судді Конституційного Суду України.

25 березня 2021 року об 09 год. 21 хв. позивач, як суддя Конституційного Суду України, будучи суб`єктом декларування та згідно з вимогами законів України "Про запобігання корупції" (статті 3, 45) та "Про Конституційний Суд України" (стаття 11) подав в установленому порядку щорічну декларацію за 2020 рік.

07 травня 2021 року на електронну адресу позивача надійшов лист вих. №42-01/30970/21 від 07.05.2021 Національного агентства з питань запобігання корупції "Про надання пояснень та документів".

Зі змісту вказаного листа вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції повідомило позивача про те, що "Національне агентство з питань запобігання корупції відповідно до ст. 51-1 Закону України "Про запобігання корупції", Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 № 26/21, проводить повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої позивачем та запропоновано останньому надати пояснення та надати підтвердні документи або їх копії щодо не зазначення у декларації певних відомостей, підтвердження достовірності певних даних, підтвердження джерела доході члена сім`ї на придбання об`єктів нерухомості, повідомити джерела походження грошових активів члена сім`ї.

Вважаючи дії Національного агентства з питань запобігання та його посадових осіб щодо здійснення повної перевірки поданої позивачем щорічної декларації за 2020 рік протиправними та незаконними, такими, що не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, а також грубо порушують правові гарантії незалежності судді Конституційного Суду України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції та законів України, а також на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка подається суддею, здійснюється відповідно до закону центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, та полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, здійснюється щодо кожного судді щонайменше один раз на п`ять років (якщо інше не передбачено законом), а також за відповідним запитом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України або Вищої ради правосуддя.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 р. № 1700-VII (далі також - Закон України № 1700-VII).

У відповідності до статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Національне агентство, у межах, визначених цим та іншими законами, є відповідальним перед Верховною Радою України і підконтрольним їй та підзвітний Кабінету Міністрів України.

Правову основу діяльності Національного агентства становлять Конституція України, міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 7-1 частини 1 статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства, зокрема, належать здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Відповідно до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Особливості здійснення повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя суддів, суддів Конституційного Суду України визначені ст. 52-2 Закону України № 1700-VII.

Вказаною нормою права встановлено, що порядок здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України визначається Національним агентством за погодженням відповідно Вищої ради правосуддя або зборів суддів Конституційного Суду України.

Як вбачається із прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про запобігання корупції" щодо відновлення інституційного механізму запобігання корупції" (далі - Закон № 1079-ІХ) Національне агентство у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом (15.12.2020) розробляє проекти порядків здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України та надає їх на погодження Вищій раді правосуддя та зборам суддів Конституційного Суду України, які протягом місяця з дня їх отримання погоджують такі проекти порядків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ч. 1 ст. 52-2 Закону та п. 3 розділу II Закону № 1079-ІХ Національне агентство розробило у визначений законом строк проекти порядків щодо здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України та направило їх на погодження.

Водночас, рішеннями Вищої ради правосуддя від 09.02.2021 № 282/0/15-21, від 01.03.2021 № 499/0/15-21 та рішенням зборів суддів Конституційного Суду України від 23.02.2021 Національному агентству відмовлено в погодженні проектів зазначених порядків.

У зв`язку з наведеними обставинами порядок здійснення повної перевірки декларації поданої суддею, суддею Конституційного Суду України не був прийнятий та оприлюднений Національним агентством, адже обов`язковою умовою для прийняття такого порядку є його погодження Вищою радою правосуддя та зборами суддів Конституційного Суду України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи відповідача щодо того, що відсутність спеціального порядку не звільняє Національне агентство від виконання покладеного на нього положеннями Закону обов`язку щодо здійснення повних перевірок декларацій суддів та суддів Конституційного Суду України, які відповідно до примітки ст. 51-3 Закону підлягають обов`язковій повній перевірці.

Так, абз. 2 п. 3 розділу II прикінцевих та перехідних положень Закону № 1079-ІХ визначено, що за відсутності відповідного погодження протягом строку, встановленого абзацом першим цього пункту, Національне агентство здійснює повну перевірку декларацій, поданих суддями, суддями Конституційного Суду України, а також моніторинг способу життя судді, судді Конституційного Суду України безпосередньо у порядку, визначеному Законом, яким в свою чергу передбачено, що порядок проведення повних перевірок декларацій суб`єктів декларування визначається Національним агентством.

В даному випадку, враховуючи відсутність погодження Вищою радою правосуддя та зборами суддів Конституційного Суду України проекту спеціального порядку здійснення повних перевірок щорічних декларацій суддів, відповідач правомірно керувався положеннями ст. 51-1 Закону та загальним Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 № 26/21, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.02.2021 за № 158/35780.

Зазначене вище свідчить про те, що декларації вказаних осіб, враховуючи займані ними посади, в будь-якому випадку підлягають обов`язковій щорічній повній перевірці, жодних виключень положеннями чинного законодавства не встановлено.

А тому, дії відповідача щодо початку здійснення повної перевірки щорічної декларації судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 узгоджуються із вищевказаними положеннями законодавства, що, у свою чергу, свідчить, що у спірних правовідносинах Національне агентство діяло у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем всупереч положенням чинного законодавства не повідомлено про початок перевірки безпосередньо Голову Конституційного суду України, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, статтею 52-2 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що під час повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України Національне агентство невідкладно, але не пізніше наступного робочого дня з дня початку такої перевірки або моніторингу способу життя інформує про це відповідно Вищу раду правосуддя або Голову Конституційного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 13.04.2021 № 42-01/22745/21 повідомило виконувача обов`язків Голови Конституційного Суду України про початок проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік поданої ОСОБА_1 , суддею Конституційного Суду України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що Указом Президента України від 27.03.2021 № 124/2021 "Про деякі питання забезпечення національної безпеки України" скасовано Указ Президента України від 14.05.2013 № 256 "Про призначення О. Тупицького суддею Конституційного Суду України".

Як наслідок, відповідач обґрунтовано вищевказаний лист-повідомлення направив на ім`я Головатого Сергія Петровича , який відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України "Про Конституційний Суд України" виконував обов`язки Голови Конституційного Суду України. Вказане не є порушенням вимог ч.2 ст. 52-2 Закону.

Крім того, спрямування повідомлення на ім`я виконуючого обов`язки Голови Конституційного Суду України Головатого С. не може свідчити про протиправність дій відповідача щодо проведення повної перевірки поданої щорічної декларації за 2020 рік суддею Конституційного Суду України ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про узгодженість дій відповідача щодо початку здійснення повної перевірки щорічної декларації судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 із вищевказаними положеннями законодавства, що свідчить про вчинення відвідачем дій у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

До того ж станом на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції спеціальний порядок здійснення повних перевірок щорічних декларацій суддів відсутній у зв`язку з відмовою суддів Конституційного Суду України погодити проект «порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої суддею Конституційного Суду України».

Підсумовуючи вищевикладене, доводи позивача щодо недотримання Національним агентством питань запобігання корупції додаткових гарантій незалежності суддів Конституційного Суду України, у зв`язку із застосуванням до них загального порядку проведення повних перевірок, є безпідставними та такими, що не свідчать про протиправність дій відповідача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача утриматись від проведення повної перевірки поданої щорічної декларації за 2020 рік суддею Конституційного Суду України ОСОБА_1. до визначення Національним агентством за погодженням зборами суддів Конституційного Суду України Порядку здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею Конституційного Суду України, у відповідності до вимог статті 52-2 Закону України "Про запобігання корупції", колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та зазначено позивачем, що фактично перевірку щорічної декларації було вже проведено, у зв`язку з чим останній не наполягає на позовних вимогах в частині зобов`язання відповідача утриматись від проведення повної перевірки поданої 25 березня 2021 року щорічної декларації за 2020 рік та відмовляється від них.

Разом з цим, колегія суддів відмічає, що відповідної заяви про відмову від позовних вимог відповідно до статті 189 КАС України та/або клопотання про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог Позивачем до суду надано не було.

А тому судом першої інстанції правомірно надано оцінку заявленим позовним вимогам Позивачем в позовній заяві.

Також судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що на час прийняття рішення у даній справі, перевірка щорічної декларації позивача за 2020 рік проведена, рішення прийнято. Відтак, захист прав позивача шляхом зобов`язання відповідача утриматись від проведення повної перевірки поданої щорічної декларації за 2020 рік позивачем є неможливим у зв`язку з реалізацією відповідачем функцій щодо проведення перевірки.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 16 вересня 2024 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Л.В. Бєлова

Є.О. Сорочко