Справа № 300/853/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/853/23 пров. № А/857/7362/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року (суддя - Біньковська Н.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №300/853/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-2), в якому просила: 1) визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача-2 від 02.11.2022 №43 про відмову в переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; 2) зобов`язати відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.11.2022, а саме перевести на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з врахуванням до стажу державної служби періоду з 04.07.2001 по 25.02.2021 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.11.2022 від 01.11.2022 №150/01-43/47 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, яка на момент виходу на пенсію не займає посади державного службовця від 01.11.2022 №151/01-43/47, виданих Калуською районною радою Івано-Франківської області. Понесені судові витрати покласти на відповідача.

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали кожен окремий відзив на позовну заяву. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 позов задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.11.2022 №43. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 25.02.2001 в органах місцевого самоврядування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 01.11.2022 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII згідно заяви від 01.11.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судовий збір в розмірі 966,24 грн..

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 виправлено допущену описку у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 в цій справі. В абзаці третьому резолютивної частини рішення від 08.03.2024 словосполучення … зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 04.07.2001 по 25.02.2001 в органах місцевого самоврядування… виправити на "...зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 04.07.2001 по 25.02.2021 в органах місцевого самоврядування....

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився апелянт (відповідач-1) та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення надав неналежну правову оцінку всім суттєвим обставинам справи і не в повній мірі дослідив здобуті в процесі судового розгляду справи докази, що у свою чергу стало причиною порушення судом першої інстанції норм матеріального права, і як наслідок тягне за собою неправильне вирішення даної справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскільки на час звернення із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивачка державну службу не проходила, мала страховий стаж менше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та на день набрання чинності Законом №889-VIII не займала посаду державної служби, позивачці відмовлено у переведенні її на пенсію відповідно до положень Закону №3723-ХІІ. Також зазначає апелянт, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головного управління повторно розглянути заяву про перехід на пенсію згідно Закону України Про державну службу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 08.03.2024 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 27.10.2012 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.11.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії (перехід на інший вид пенсії) за віком згідно із Законом України Про державну службу (а.с. 53).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.11.2022 за №43 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу, оскільки відсутній стаж державної служби, що дає право на пенсію згідно Закону України Про державну службу. Зазначено, що до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на пенсію державного службовця, врахований період роботи з 08.09.1998 по 03.07.2001 (2 роки 09 місяців 26 днів) (а.с. 61).

Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області листом від 10.11.2022 за №0900-0208/38828 повідомило позивача про прийняте 02.11.2022 рішення про відмову у переведенні на пенсію згідно Закону України Про державну службу (а.с. 19).

Вважаючи рішення відповідача-2 про відмову у призначенні (переведенні) спірної пенсії неправомірним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2022 позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». На момент звернення із даною заявою позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до розрахунку страхового стажу позивача її страховий стаж становить 40 років 8 місяців 15 днів (а.с. 62).

Отже, судом встановлено, і це не оспорюється відповідачами, що позивачем дотримано умови для призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ щодо віку та страхового стажу.

Водночас, спірним є вирішення питання щодо наявності у позивача станом на 01.05.2016 року не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідної категорії посад державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала позивач станом на 01.05.2016 на державній службі.

Згідно трудової книжки позивача від 02.09.1982 серії НОМЕР_2 (а.с. 12, 18) ОСОБА_1 :

- 08.09.1998 прийнята на роботу спеціалістом з питань роботи зі зверненнями громадян та діловодства (на підставі рішення конкурсної комісії) до Долинської районної ради. Присвоєно 15 ранг державного службовця, згідно розпорядження №40-к від 08.09.1998;

- 08.09.1998 присяга державного службовця прийнята;

- 31.12.1999 присвоєно 14 ранг державного службовця згідно розпорядження №118 к від 31.12.1999;

- 22.10.2001 присяга посадової особи місцевого самоврядування прийнята;

- 22.10.2001 присвоєно 14 ранг посадової особи місцевого самоврядування згідно розпорядження №129 від 22.10.2001;

- 25.10.2001 посаду спеціаліста з питань роботи зі зверненнями громадян та діловодства перейменовано на посаду головний спеціаліст з питань роботи зі зверненнями громадян та діловодства згідно рішення №352-22/2001 від 25.10.2001;

- 07.12.2001 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування на підставі розпорядження №163 від 07.12.2001;

- 30.12.2003 посаду головного спеціаліста з питань роботи зі зверненнями громадян та діловодства перейменовано на посаду заступник завідувача відділу правового, по роботі зі зверненнями громадян, кадрової роботи та діловодства на підставі рішення №231-11/2003 від 24.12.2003;

- 31.08.2004 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування згідно розпорядження №71-к від 31.08.2004;

- 21.03.2006 посаду заступника завідувача відділу перейменовано на посаду головний спеціаліст відділу правового, по роботі із зверненнями громадян, кадрової роботи та діловодства згідно рішення від 21.03.2006 №478-22/2006;

Долинську районну раду реорганізовано 10.12.2020 шляхом приєднання до Калуської районної ради.

- 25.02.2021 звільнена з посади головного спеціаліста відділу правового, по роботі зі зверненнями громадян, кадрової роботи та діловодства виконавчого апарату Долинської районної ради у зв`язку із реорганізацією Долинської районної ради відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України на підставі розпорядження від 22.02.2001 №28-к.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця, а саме: не зарахування до стажу державного службовця період роботи з 04.07.2001 по 01.05.2016 та станом на 25.02.2021 на посадах органів місцевого самоврядування. Пенсійним органом зараховано позивачу стаж роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця з 08.09.1988 по 03.07.2001.

З цього привиду колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, статтею 25 Закону №3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 (далі - Порядок №283).

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, вірно керувався Порядком №283.

Згідно з п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих Законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст.14 Закону №2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

- четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

- п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

- шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Також, пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування, входить до стажу державної служби.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

З урахуванням наведених вище законодавчих приписів станом на 01.05.2016 року стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування в період з 04.07.2001 по 01.05.2016 прирівнюється до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що такий стаж не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

З наведеного слідує, що позивач з 08.09.1998 року безперервно до 01.05.2016 року займала посади в органах місцевого самоврядування, віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже суд вважає, що позивач має право на зарахування вказаного вище періоду до стажу державної служби, який є необхідними для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Тому, відмова відповідача-2 у зарахуванні позивачу періоду з 04.07.2001 до 01.05.2016 до стажу державної служби не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України.

За таких обставин оскаржуване рішення відповідача-2 №43 від 02.11.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення відповідної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 02.11.2022 №43. Доводи апеляційної скарги відповідача-1 висновків суду першої інстанції у відповідній частині не спростовують і підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Відносно вимог позивача про зобов`язання Пенсійного органу вчинити певні дії, як-то здійснити перерахунок пенсії з 01.11.2022, а саме, перевести на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з врахуванням до стажу державної служби періоду з 04.07.2001 по 25.02.2021, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, у розглядуваній справі органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення (перерахунок) пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення (перерахунок) пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській слід зобов`язати вчинити відповідні дії щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 25.02.2021 в органах місцевого самоврядування та перевести з 01.11.2022 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" згідно заяви від 01.11.2022.

При цьому, слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком згіно Закону України "Про державну службу", а тому відсутні правові підстави для покладання на нього такого обов`язку, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про зобов`язання відповідача-1 зарахувати відповідний стаж і перевести позивача з 01.11.2022 на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде необхідність зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 01.11.2022 року про призначення пенсії (перехід на інший вид пенсії), із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 04.07.2001 року по 25.02.2021 року в органах місцевого самоврядування, і за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення, сформувавши вмотивований висновок щодо права позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Водночас, при розгляді цієї заяви позивача необхідно керуватись приписами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, які пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII та надати належну правову оцінку поданій позивачу заяві на предмет наявності у позивача стажу служби в органах місцевого самоврядування, який прирівнюється до державної службу з урахуванням наведених вище судом висновків, станом на 01.05.2016 року і станом на 01.11.2022 року та після цього сформувати мотивований висновок щодо права позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вчинити певні дії, підлягає скасуванню як таке, що ухвалене судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним у цій частині застосуванням норм матеріального права, із прийняттям у цій частині нового судового рішення.

Колегія суддів також враховує, що рішення окружного суду в часині відмови у задоволенні решта позовних вимог позивачем не оскаржене, тому з урахуванням приписів ст.308 КАС України в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року в адміністративній справі №300/853/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 25.02.2021 в органах місцевого самоврядування і про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 01.11.2022 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII згідно заяви від 01.11.2022, і в цій частині прийняти нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2022 року про призначення пенсії (перехід на інший вид пенсії), із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 04.07.2001 року по 25.02.2021 року в органах місцевого самоврядування, і за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення.

У решта частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року в адміністративній справі №300/853/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль