Справа № 592/11236/24
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/123/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі судді Косолап М.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

05.07.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом і просить скасувати постанову поліцейського Відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції Мандрики С.Г. серії ЕНА № 2483062 від 26.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що керував транспортним засобом не маючи при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак мав при собі посвідчення учасника бойових дій. Співробітнику поліції був пред`явлений технічний паспорт на автотранспортний засіб, що давав йому право користування транспортним засобом. Учасникам бойових дій, які особисто керують належним їм транспортом, оформлювати звичний поліс автоцивілки не обов`язково, оскільки транспортний засіб та здоров`я автоматично застраховані державою, тому у нього не виникає обов`язку мати в даній ситуації страховий поліс. Вказує, що доказів вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України немає. Відповідач при винесенні постанови не переконався у наявності складу порушення та вчинення ним цього правопорушення.

15.08.2024 Головне управління Національної поліції в Сумській області подало відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначає, що 26.08.2024 близько 19:20 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме транспортним засобом ЗАЗ Славута, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Центральна, с. Горобівка, Сумського району не надав відповідні документи, а саме полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України. У зв`язку з тим, що даний транспортний засіб не перебував у власності водія, тому поліцейським правомірно було запропоновано надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки позивач під час зупинки не пред`явив на вимогу поліцейського відповідних документів, тому поліцейський мав право вимагати надання посвідчення відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від позивача для його перевірки, а позивач не пред`явив їх на таку вимогу, то наявні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР України, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП. Під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, а тому винесена постанова поки є законною.

Заяви, клопотання.

01.08.2024 на адресу суду надійшов лист начальника Відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області Торчицького Олександра, у якому зазначає, що відділення не є юридичною особою та не може бути відповідачем по справі про скасування постанови, так як є структурним підрозділом юридичної особи ГУНП в Сумській області.

07.08.2024 позивачем подано заяву про заміну первісного відповідача належним відповідачем, відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції ОСОБА_2 на - Головне управління Національної поліції в Сумській області.

15.08.2024 Головним управлінням Національної поліції в Сумській області подано відзив на позовну заяву.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

02.08.2024 ухвалою суду позову заяву залишено без руху.

08.08.2024 ухвалою суду замінено первісного відповідача Відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції ОСОБА_2 на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Сумській області.

Фактичні обставини, встановлені судом.

26.06.2024 о 19 год. 29 хв. по вул. Центральна, 24 с. Горобівка Сумського району Сумської області поліцейським відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержантом поліції Мандрикою С.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2483062, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до постанови особа, щодо якої розглядалася справа ОСОБА_1 26.06.2024 о 19 год. 23 хв. в с. Горобівка по вул. Центральна, 24, керував автомобілем ЗАЗ Славута, номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У пункті 7 оскаржуваної постанови не зазначено жодних доказів, які додаються до постанови.

З наданих відповідачем відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено наступне.

Співробітник поліції роз`яснює особі, яка перебуває на місці водія його права та повідомляє про те, що відносно нього буде винесена постанова та накладається адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за керування транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та пояснює, що в його діях вбачається декілька адміністративних правопорушень, однак розглядається одне найтяжче правопорушення. У подальшому працівником поліції роздруковано постанову, роз`яснено ОСОБА_1 порядок її оскарження та вручено під підпис останньому.

Автомобіль ЗАЗ Славута, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, зареєстрований за ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.09.2012.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 19.05.2015 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до пункту 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 «ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У даному випадку підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став зафіксований в оскаржуваній постанові факт порушення позивачем п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, що полягає в керуванні транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач, не спростовуючи цього факту, вказує, що він є учасником бойових дій, тому, відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому позивач наголошує, що ним було пред`явлено поліцейському відповідне посвідчення учасника бойових дій, але останній проігнорував даний факт та прийняв спірну постанову про накладення адміністративного стягнення.

За позицією відповідача позивач не звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки позивач керував транспортним засобом, який йому не належить.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України визначено, що однією з обов`язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, зазначені в її пункті 13.2, є керування транспортним засобом, який належить особам на праві власності, тоді як для осіб, наведених у пункті 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі. Таким чином, транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Виходячи з аналізу наведених норм, слідує, що від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України та, як наслідок, від обов`язку пред`явлення відповідного страхового поліса на вимогу поліцейського, звільняються, зокрема, учасники бойових дій.

Судом установлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 19.05.2015, виданим на ім`я ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, що підтверджує наявність у позивача статусу учасника бойових дій, тобто останній є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності згідно частини 1 статті 126 КУпАП та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Аналогічного висновку дійшов Верховий Суд у постанові від 15.03.2019 у справі № 363/1097/17.

Крім того, за подібних обставин справи, Верховний Суд у постанові від 05.074.2018 у справі № 686/17029/17 дійшов висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності особи за порушення вимог пункту 2.1 «ґ» ПДР України, яка є учасником бойових дій та керувала транспортним засобом на законних підставах, однак, який належить іншій особі, є протиправним.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій повинні бути викладені всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення має містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 (справа 464/2309/17), від 13.02.2020 ( справа № 524/9716/16-а).

Під час відтворення наданого відповідачем відеозапису встановлено, що на ньому зафіксовано перебування працівника поліції біля транспортного засобу припаркованого на узбіччі та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, і з нього неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем без чинного полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів цивільно правової відповідальності, оскільки

Крім того, пункт 7 оскаржуваної постанови взагалі не містить жодних доказів, які додаються до постанови.

Оскільки в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис та безпосередньо сам відеозапис, тому надані відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що саме відповідачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП і які б дозволили вказати на порушення ОСОБА_1 пункту 2.1 «ґ» ПДР України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на встановлені факти суд дійшов висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2483062 від 26.06.2024, винесену поліцейським відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області сержантом поліції Мандрикою С.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. слід скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Судові витрати.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Зважаючи на викладене, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України з Головного управління Національної поліції в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 126, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2483062 від 26.06.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Сумській області, місцезнаходження: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108777.

Повний текст судового рішення складений 16 вересня 2024 року.

Суддя М.М. Косолап