Справа № 420/20367/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «СТАРС ТРАНС» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 27.06.2024 надійшла позовна заява приватного підприємства «СТАРС ТРАНС» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060897 від 20.05.2024 винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті.

02.07.2024 ухвалою судді позовну заяву приватного підприємства «СТАРС ТРАНС» до відділу Державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви, в якій мають бути зазначені відомості наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача із визначенням належного суб`єктного складу сторін по справі.

09.07.2024 до суду від представника позивача надійшла заява (вхід№27666/24) про усунення недоліків на виконання ухвали від 02.07.2024 та надано позовну заяву в новій редакції, з наступними вимогами визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060897 від 20.05.2024 винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті.

15.07.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст.262 КАС України.

18.07.2024 до суду (вх.№ЕС/29697/24) від Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що позивачем використовувався транспортний засіб категорії М2, а не М3, як це зазначено у витягу з дозволу.

24.07.2024 до суду (вх.№ЕС/30463/24) від позивача надійшла відповідь на відзив у якій заявник вказує, що вирішальним у спірних правовідносинах є наявність або відсутність витягу з дозволу на момент перевірки, що мало місце. Підкреслює, що з матеріалів справи не вбачається, що на момент перевірки позивач здійснював перевезення пасажирів, оскільки на фото та відеоматеріалах транспортний засіб не пересувається, а наявність пасажирів у ньому не вбачається.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено таке.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14), приватне підприємство «СТАР ТРАНС» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Матеріали справи містять витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії ПО №000831 (а.с.12), виданий Державною службою України з безпеки на транспорті, маршрут: Одеса Кропивницький, номер рейсів: 183, 184, вид маршруту міжміський, порядок виконання: самостійно, категорія, клас автобусів: М3, В, ІІ, ІІІ, рік виготовлення: починаючи з 1995 року, місць для сидіння не менше ніж: 18 місць, термін дії дозволу: 05.11.2020 04.11.2025, перевізник: ПП «СТАР ТРАНС».

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт від 25.03.2024 №АР015633 (а.с.12) проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом щодо приватного підприємства «СТАРС ТРАНС», відповідно до якого провели перевірку транспортного засобу марка VOLKSWAGEN LT 350, номерний знак НОМЕР_1 .

Під час перевірки встановлено порушення: здійснення регулярного перевезення пасажирів по маршруту Кропивницький Одеса, протяжність якого понад 150 км, автобусом категорії М2, чим порушено вимоги ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ від 12.01.2007 №285, вимог наказу МТЗУ №340, а саме згідно наданої заповненої тахокарти за 19.03.2024 водій ОСОБА_1 керував 8 год 31 хв без встановлених перерв на відпочинок, чим порушено вимоги ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», у т.ч. порушення, відповідальність за які передбачена ст.40 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме у водія ОСОБА_1 відсутній витяг з дозволу; абз.8 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме порушення регламентів праці та відпочинку водіями транспортних засобів.

Пояснення водія: порушення часу прибуття.

Матеріали справи містять тимчасовий реєстраційний талон транспортного засобу марка VOLKSWAGEN LT 350, номерний знак НОМЕР_1 , повна маса якого становить 3500 кг.

На підставі акту від 25.03.2024 №АР015633, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову від 20.05.2024 №ПШ060897 (а.с.13) про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої встановлено, що ПП «СТАР ТРАНС» допущено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт», який відповідно до статті 3 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 травня 2010 року № 279 «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання» (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14 вересня 2016 року № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 409/17704, затверджено Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - Порядок № 279).

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 279 дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - дозвіл на перевезення) видається автомобільному перевізнику, який: а) за результатами конкурсу визнаний переможцем; б) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі якщо перевізник-претендент, який став переможцем конкурсу, надав письмову відмову від одержання дозволу на перевезення; в) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі дострокового анулювання дозволу суб`єкта господарювання, який був визнаний переможцем конкурсу; г) є тимчасовим, у разі анулювання дозволу на перевезення за відсутності суб`єкта господарювання, який за результатами конкурсу посів друге місце, або при його письмовій відмові від отримання дозволу на перевезення; ґ) є тимчасовим, у разі відкриття нового автобусного маршруту або нового рейсу для вивчення доцільності його функціонування; д) є тимчасовим, у разі визнання недійсним чи скасування судом рішення конкурсного комітету; е) є тимчасовим, у разі зупинення судом рішення конкурсного комітету.

До кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об`єктом конкурсу (пункт 3.3 розділу ІІІ Порядку № 279).

Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184), перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Отже, з системного аналізу діючого законодавства слідує, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Таким чином, витяг з дозволу є «іншим документом, передбаченим законодавством», оскільки його наявність в автобусі передбачена нормативно - правовим актом - постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, щодо правомірності спірної постанови суд зазначає, що під час здійснення перевезення водій повинен при собі мати витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршрутів загального користування затвердженого зразка, тобто, оригінал документу, виконаний на фірмовому бланку.

При цьому, при проведенні перевірки водієм було надано вказаний витяг, що власне сторонами визнається.

Проте, відсутність витягу з дозволу, наявність якого передбачено п. 30 Постанови № 176, зафіксовано в акті від 25.03.2024 №АР015633 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за висновками якого й прийнято спірну постанову, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060897 від 20.05.2024, прийнята Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн, не може вважатись правомірною та є такою, що підлягає скасуванню.

Щодо твердження відповідача, що перевезення пасажирів позивачем здійснювалось позивачем категорію автобуса (М2) на який відсутній дозвіл, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до абз.12 ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт», вимоги щодо використання автобусів за видами сполучень, режимами руху та протяжністю маршрутів, за параметрами пасажиромісткості, комфортності, технічних та екологічних показників установлює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до п.п.1 п.31 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1001, до внутрішніх перевезень пасажирів допускаються автобуси, які відповідають вимогам пункту 27 цих Ліцензійних умов, а також клас та категорія яких відповідають сфері використання за видами сполучення та протяжністю маршрутів.

В свою чергу, розділом 4 Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 12 квітня 2007 року № 285, передбачено конкретизовану класифікацію автобусів за конструкцією.

Відповідно до п.п.8, 16 п.145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184), автомобільний перевізник зобов`язаний, окрім іншого: здійснювати перевезення пасажирів з використанням сертифікованих транспортних засобів відповідного типу, на які оформлені документи згідно із законодавством; виконувати вимоги цих Правил, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про основні засади Державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Ліцензування видів господарської діяльності регулюється Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», Укртрансбезпека є органом ліцензування з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам. Ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є, у т.ч. акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов; акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

В свою чергу, відповідно до п.4.1. Порядку видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 № 279, Державна служба України з безпеки на транспорті приймає рішення про анулювання дозволу на перевезення протягом 30 днів з дати отримання інформації, яка підтверджує такі обставини, у т.ч. анулювання ліцензії перевізника на право надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом; порушення умов організації перевезень, визначених дозволом на перевезення.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що при наявності відповідних підстав, а саме порушення позивачем ліцензійних умов чи порушення умов організації перевезень, визначених дозволом на перевезення, Укртрансбезпека не позбавлена можливості вчинити дії щодо анулювання ліцензії з перевезення пасажирів чи дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування у порядку, визначеному законодавством.

Так, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 20.06.2024 про сплату позивачем судового збору у сумі 3028,00 грн (а.с.6).

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, керуючись ст.139 КАС України, суд вважає за доцільне стягнути з Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «СТАРС ТРАНС» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060897 від 20.05.2024 прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті.

Стягнути з Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «СТАРС ТРАНС» суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач приватне підприємство «СТАРС ТРАНС» (65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 5, );

Відповідач - Відділ Державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65008, м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, буд. 1, каб. 203, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА