Справа № 380/10615/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/10615/23 пров. № А/857/14093/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Нора А.Т.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року (головуючий суддя: Хома О.П., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту 09.05.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 , 16.05.2023 звернувся з позовом до суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 03.05.2023 № 258 «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 537 о/с від 04.05.2023 «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити позивача на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП з 05.05.2023, стягнувши з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовує позов тим, що наказом ДПП від 03.05.2023 № 258 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, на підставі якого наказом від 04.05.2023 № 537 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Заперечує вчинення дисциплінарного проступку. Стверджує про порушення відповідачем процедури призначення та проведення службового розслідування, вказує на протиправність наказу про продовження строку проведення службового розслідування від 13.04.2024 та відсутність документа про продовження строку відсторонення позивача від посади. Вважає, що оскаржувані накази видані з порушенням вимог чинного законодавства, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Крім цього, як на окрему підставу для скасування судового рішення зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_2 .

Відповідач, 08.08.2024 подано відзив на апеляційну скаргу в якій просив апеляційну скаргу відхилити.

Позивач, 02.09.2024 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з можливим захворюванням. Однак, суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки повідомленні ним причини неявки визнано судом не поважними. Доказів того, що позивач не може прибути у судове засідання у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, до суду апеляційної інстанції не подано.

Крім цього, участь сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Від старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Ярослава Рузавіна надійшла доповідна записка від 31.03.2023, зареєстрована за вх. № 5832вн/41/12/01-2023.

Зміст доповідної записки стосується події, що сталася 31.03.2023 з участю ОСОБА_1 та полягає у такому.

Поліцейським відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області) старшим сержантом поліції ОСОБА_3 31.03.2023 о 15:54 на службовому автомобілі Renault Express, номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), по проспекту В. Чорновола у місті Львові, за порушення Правил дорожнього руху та невиконання вимоги зупинки, шляхом переслідування зупинено автомобіль Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував поза службою, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.

Стосовно цієї події 31.03.2023 було складено такі адміністративні матеріали:

- постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП,(серії ЕАС № 6761738) від 31.03.2023, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн за те, що він 31.03.2023 о 15:54 у місті Львові по проспекту В. Чорновола, здійснював рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, яка позначена дорожнім знаком 5.8 (винесена майором поліції ОСОБА_4 );

- протокол про адміністративне правопорушення (серія ААД №363013), складений за частиною першою статті 122-2 КУпАП, відповідно до якого 31.03.2023 о 15:54 у місті Львові по проспекту В. Чорновола, 16, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_2 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою спеціальних сигналів синього та червоного кольору проблискових мачків та словесних команд у гучномовець, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування та блокування патрульним автомобілем номерний знак 14*1750 (на синьому фоні), чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР (складений лейтенантом поліції ОСОБА_5 ).

- протокол про адміністративне правопорушення (серія ААД №156587), складений за частиною першою статті 130 КУпАП, відповідно до якого 31.03.2023 о 15:54 у місті Львові по проспекту В. Чорновола 16, ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на місці зупинки та згідно медичного висновку 000692 у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР (складений капітаном поліції ОСОБА_6 ).

Відповідно до висновку 000692 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2023 ОСОБА_1 «відмовився від огляду».

Вказані обставини зумовили складення 31.03.2023 начальником УПП у Львівській області ДПП Крутнем А. доповідної записки № 5836/41/12/01-23 на ім`я начальника ДПП ОСОБА_7 про необхідність призначення службового розслідування.

Наказом начальника ДПП ОСОБА_7 від 31.03.2023 № 648 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, утворено дисциплінарну комісію та відсторонено від виконання службових обов`язків старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Термін службового розслідування продовжено наказом начальника ДПП Є. Жукова № 761 від 13.04.2023 на підставі відповідної доповідної записки.

За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією 28.04.2023 складено висновок службового розслідування, призначеного за фактом складання стосовно інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 156587 від 31.03.2023 за частиною першою статті 130 КУпАП, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 363013 від 31.03.2023 за частиною першою статті 122-2 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6761738 від 31.03.2023 за частиною третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до вказаного висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1, частин п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу другого, частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» статей 41 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосувати до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 дисциплінарне стягнення у вигляді звільненні зі служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування від 28.04.2023 видано наказ «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення» від 03.05.2023 № 258, яким до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом «По особовому складу» від 04.05.2023 № 537о/с інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з наказами від 03.05.2023 № 258 та від 04.05.2023 № 537о/с, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на службі в органах Національної поліції, оскільки встановлені висновком службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому ОСОБА_1 правомірно звільнено зі служби в поліції, у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII), у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ст. 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем 31.03.2023 було видано наказ № 648 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» стосовно інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1

Наказ ДПП від 31.03.2023 № 648 надійшов на адресу УПП у Львівській області ДПП 11.04.2023 за вх. № 94НзДПП, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції на цьому наказі.

Термін службового розслідування продовжено на 15 днів наказом начальника ДПП Є. Жукова № 761 від 13.04.2023 на підставі відповідної доповідної записки.

За результатами вказаного розслідування складено висновок від 28.04.2023, який затверджений начальником ДПП Є. Жуковим цією ж датою.

Тобто, службове розслідування було проведено в межах строків визначених ст. 16 Дисциплінарного статуту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом висновку про результати службового розслідування, особи, які проводили службове розслідування, дійшли до переконання, що необхідно застосувати до ОСОБА_8 дисциплінарне стягнення у вигляді звільненні зі служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог:

- пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»;

- Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію»;

- пунктів 1, 6 частини третьої статті 1, частин п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- абзацу другого, частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»;

- статей 41 Закону України «Про запобігання корупції»;

- пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені вище обставини, підтверджуються відеозаписами, які отримані відповідачем під час службового розслідування з Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

Так, згідно, цих відеозаписів 31.03.2023 о 15:53:20 по смузі для маршрутних транспортних засобів по проспекту В. Чорновола в районі концерт-арени «Малевич», рухається маршрутне таксі № 34, за яким рухається службовий автомобіль поліції, а за ними рухається транспортний засіб марки Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_3 , водій якого без покажчика зміни напрямку руху, перелаштувався у іншу смугу, попутного напрямку.

Із відеозапису вбачається, що за кермом автомобіля марки Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_4 , перебуває особа чоловічої статі, в ході службового розслідування встановлено, що цією особою є позивач ОСОБА_1 .

На цьому відрізку дороги о 15:53:36 зафіксовано проїзд автомобіля марки Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_4 , де зі сторони водія опущено бокове скло та видно, що керує автомобілем особа чоловічої статі, тобто позивач, а за цим транспортним засобом рухається службовий автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками (папка Chornovola-Malevich, файл 31_03_2023_NZ_Chornovola-Malevich PId Dubom_5155_to_5455 (що також відображено на отриманому фото).

Крім цього, керування транспортним засобом марки Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_3 , саме позивачем на вказаній ділянці також підтверджується фото світлинами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не виконавши вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, фактична зупинка автомобіля марки Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_4 , відбулася о 15:42:12, що підтверджується відео з камери зовнішнього відео-спостереження, розташованої на кільці вулиць В. Чорновола Липинського. У подальшому, працівники СОГ вибігли із службового автомобіля і о 15:54:55 із зупиненого автомобіля вивели особу (папка 31_03_2023_О_Чорновола_в_центр, файл 31_03_2023_О_Чорновола_в_центр_5356_to_5957).

Щодо покликання позивача, що він здійснював зупинку в районі вул. Хімічна проспект В. Чорновола, після чого за кермо автомобіля сіла його дружина, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки такі спростовуються наданими в судовому засіданні показаннями свідків, працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , які здійснювали переслідування та затримання позивача.

Отже, зібраними по справі доказами та висновком службового розслідування, підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. У свою чергу, позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що п. 1 наказу Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Тобто, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки поліцейських, підриває, як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.

Крім цього, позивач, всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що безумовно, принижує високе звання поліцейського, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Щодо покликання позивача на постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 20.06.2023 у справі № 466/3633/23 та № 466/3636/23, які набрали законної сили і згідно яких, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги.

Так, надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2КУпАП, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та висновках.

У свою чергу, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутності складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Крім того, слід зазначити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Отже, у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП, у свою чергу, суд апеляційної інстанції надає правову оцінку обставинам лише наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 800/531/17, від 12.02.2019 у справі № 9901/711/18, у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 1.380.2019.000121.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 який проходив службу в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції не дотримався службової дисципліни, яка базується на високій свідомості та зобов`язує поліцейського дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів Національної поліції, дотримуватися норм професійної та службової етики, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та у подальшому у відмові від проходження медичного огляду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, у відповідності до норм законодавства, а оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі та з дотриманням вимог Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, а тому правові підстави для їх скасування відсутні.

Крім цього, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваних наказів, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, щодо поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, оскільки такі є похідними від правомірного винесення цих наказів.

Щодо заявленого головуючій судді першої інстанції відводу, як окремої підстави для апеляційного оскарження, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем до суду першої інстанції подано заяву про відвід судді, яка зареєстрована канцелярією суду 21.03.2024 за вх. № 21809. Заява про відвід судді Хоми О.П. мотивована сумнівами позивача в неупередженості, об`єктивності та дотриманні норм моралі та суддівської етики судді.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції скаржником не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що відвід був заявлений безпідставно та не підтверджений жодним доказом, з огляду таке.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 цього Закону).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Разом з цим, на думку суду апеляційної інстанції зміст заяви ОСОБА_1 про відвід не містить підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, а зводиться до суб`єктивних припущень позивача щодо упереджених дій судді Хоми О.П., без підтвердження будь-якими доказами такої зацікавленості чи упередженості.

Щодо покликання позивача в апеляційній скарзі, що головуюча суддя в першій інстанції під час дослідження доказів в судовому засідання 19.03.2024 допустила висловлювання, які свідчать про її упередженість до ОСОБА_1 та його адвоката, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки досліджений судом апеляційної інстанції звукозапис судового засідання від 19.03.2024 у суді першої інстанції спростовує аргументи позивача та суд апеляційної інстанції вважає, що такі є довільним трактуванням позивачем висловлювань головуючої судді в першій інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміст заяви позивача про відвід та наведені в їх обґрунтування обставини, не містять даних, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, вказували на її заінтересованість в результаті розгляду справи, при здійсненні правосуддя у цій справі.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 380/10615/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ніколіна В.В. з 09.09.2024 по 13.09.2024, повний текст судового рішення складено та підписано 16.09.2024.