Справа № 120/5945/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2024 р. Справа № 120/5945/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова части 9938) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова части НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення (а.с. 71-74), позивач зазначив, що на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі №360/651/23 йому на початку 2024 року здійснено виплату позивачу суму утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 в розмірі 1231,54 грн.

Також, на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2023 по справі №120/3005/23 ОСОБА_1 12.03.2024 здійснено виплату одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в розмірі 46283,22 грн.

Разом з тим, відповідачем відмовлено у виплаті компенсації за несвоєчасну виплату сум утриманого військового збору та одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби, що, на думку позивача, вказує на протиправну бездіяльність військової частини.

Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 10.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, хоча копія ухвали про відкриття провадження було надіслано останньому через підсистему "Електронний суд", в якій останній повинен бути зареєстрований згідно норм чинного законодавства.

10.05.2024 копія ухвали суду від 10.05.2025 про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача, що підтверджується відповідною довідкою.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.01.2023 №48-ОС капітана ОСОБА_1 , начальника НОМЕР_2 прикордонної застави відділу прикордонної служби №1, звільненого з військової служби у запас за підпунктом г пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку: з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.01.2023.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2024 позивачу на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а здійснено виплату утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 в сумі 1231,54 грн..

Також, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2023 по справі №120/3005/23, зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

12.03.2024 відповідачем проведено виплату одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 46283,22 грн.

Разом з тим, як зазначив позивач, що не спростовано відповідачем, провівши на виконання рішень судів виплати, відповідач не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходів.

16.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати компенсації втрати частині доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення, починаючи з моменту виникнення заборгованості до дати виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а та Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а.

Втім, листом від 01.04.2024 за №09/П-380/461 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що кошторисом видатків військової частини НОМЕР_1 не передбачено кошторисних призначень на компенсацію втрат частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми, виплачені за рішенням судів

Наведене зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації та зобов`язання виплатити таку, суд виходить із наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону № 2050-III прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема й заробітну плату.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону №2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абзацом 1 пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 280/729/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20 та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі №240/24319/23, від 02 травня 2024 року у справі №560/21756/23.

Таким чином, із вищевикладеного слід дійти висновку, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.

Як свідчать матеріали справи, право позивача на виплату сум утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 та одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби підтверджено рішеннями Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а та Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 18 червня 2021 року у справі №120/2971/21-а.

Початковою датою, з настанням якої відповідач допустив порушення виплати належних позивачу сум, за даними судовими рішеннями є 23.02.2024 та 12.03.2024 відповідно.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати невиплачених сум утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 та одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є протиправною.

Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача є підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 та невиплаченої одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за період з 23.02.2024 по день фактичної виплати сум утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 та з 12.03.2024 по день фактичної виплати одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату різниці суми утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 в розмірі 1231,54 грн.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму донарахованої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 360/651/23 суми утриманого військового збору за період з 21.12.2022 по 27.01.2023 в розмірі 1231,54 грн., за весь час затримки виплати, а саме за період з 27.01.2023 по день фактичної виплати недоотриманої одноразової грошової допомоги (23.02.2024).

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату різниці суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 46253,22 грн.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму донарахованої на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2023 по справі №120/3005/23 різниці суми одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 46253,22 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 27.01.2023 по день фактичної виплати недоотриманої одноразової грошової допомоги (12.03.2024).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова части НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна