Справа № 320/16011/24
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Шведа Е.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування постанов від 29.11.2023, від 26.12.2022 та від 10.01.2024,

В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 №2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

- визнати протиправним та скасувати пункт 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 №22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840".

22.04.2024 року АТ "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач, НКРЕКП, Регулятор) від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

- зупинення дії пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

- зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840":

- заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) вчиняти дії щодо прийняття рішень про зміну (анулювання) місця провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" (ідентифікаційний код юридичної особи 03361402);

- заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) вчиняти дії щодо прийняття рішень про надання ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (ідентифікаційний код юридичної особи 44907200) права на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у місці провадження господарської діяльності АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" (ідентифікаційний код юридичної особи 03361402).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що згідно з обґрунтуваннями Управління ліцензування до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.11.2023 № 2082-21-2/23, від 29.11.2023 № 2084-21.2/23 та від 04.01.2024 №62-21.2/24 оскаржувані рішення НКРЕКП є пов`язаними між собою та спрямовані на позбавлення АТ "Черкасигаз" права провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах міста Черкаси та Черкаської області. Тому є всі підстави вважати, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача та третім особам. Крім того, невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить розгляд спору і зробить неможливим відновлення порушених прав, оскільки на час розгляду справи по суті та винесення судового рішення вказані постанови будуть виконані, а ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з фактичним виконанням спірних постанов, буде вкрай ускладненим, потребуватиме значних витрат часу та зусиль.

Крім того, позивач зазначає, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.11.2023 у справі №757/54636/23-ц, вжито заходи забезпечення позову та заборонено Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України»)» та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "Черкасигаз" (на підтвердження чого надано відповідні докази).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" задоволено частково.

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

Зупинено дію пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840".

У задоволені застосування інших заходів - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 № 320/16011/24 в частині задоволення заяви про забезпечення позову та відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, не погоджуючись із вказаною ухвалою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційних скаргах Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з доводів наведених в позовній заяві, при цьому фактично вирішивши спір по суті, однак, не може бути вжито таких заходів забезпечення позову, які б фактично задовольняли позовні вимоги.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційних скарг, відсутність підстав для їх задоволення, просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року - скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, 29 червня 2017 року ПАТ "Черкасигаз" отримало ліцензію на розподіл природного газу відповідно до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 840.

29 листопада 2023 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанови:

- № 2226 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Черкасигаз»,

- №2224 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу.

10 січня 2024 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанову № 22 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 840».

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" не погоджуючись із постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 №2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ" та від 10 січня 2024 №22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840" та пунктом 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" звернулося до суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування вищевказаних постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 №2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ", від 10 січня 2024 №22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840" та пункт 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ".

Крім того, АТ "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" було подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ"; зупинення дії пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ"; зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840"; заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вчиняти дії щодо прийняття рішень про зміну (анулювання) місця провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ"; заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вчиняти дії щодо прийняття рішень про надання ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" права на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у місці провадження господарської діяльності АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" задоволено частково.

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

Зупинено дію пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840".

У задоволені застосування інших заходів - відмовлено.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови НКРЕКП явно суперечать вимогам Закону та порушують права інтереси позивача, оскільки на час прийняття оскаржуваних постанов ухвалою Печерського районного суду міста Києва суду від 28.11.2023 року по справі №757/54636/23-ц вжито заходи забезпечення позову та заборонено НКРЕКП розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ") та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "Черкасигаз".

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може стати наслідком припинення господарської діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Отже, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду про наявність передбачених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України підстав для забезпечення позову, колегія судів враховує, що за правилами ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/1545/19 наголосив на тому, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також із зазначенням висновку про те, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

У постанові від 25 березня 2020 року у справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову не навів мотивів, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а також не вказав очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечуючи позов шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ"; зупинення дії пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ"; зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840" суд першої інстанції зазначив, що оскаржувані постанови НКРЕКП явно суперечать вимогам Закону та порушують права інтереси позивача, оскільки на час прийняття оскаржуваних постанов ухвалою Печерського районного суду міста Києва суду від 28.11.2023 року по справі №757/54636/23-ц вжито заходи забезпечення позову та заборонено НКРЕКП розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ") та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "Черкасигаз".

В свою чергу колегія суддів звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на явну протиправність оскаржуваних постанов НКРЕКП, як на підставу для забезпечення позову, є тотожним задоволенню позовної вимоги, тобто, фактично є вирішенням справи по суті, що не допускається при забезпеченні позову.

Водночас, варто врахувати, що такі обставини підлягають доведенню на стадії розгляду справи по суті спору у встановленому процесуальним законом порядку, а не під час вирішення питання про забезпечення позову. Ці обставини не визначені нормами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України як безумовні підстави для забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2024 року у справі №320/4183/24.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №757/54636/23-ц апеляційні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Черкасигаз» та НКРЕКП - задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва суду від 28.11.2023 року у справі №757/54636/23-ц - скасовано. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вказаній справі - відмовлено. Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не здійснив аналіз співмірності запропонованих заявником заходів забезпечення позову з предметом спору, не дав належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову на підтвердження наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Однак, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції зазначив, що невжиття судом забезпечувальних заходів по даній справі може стати наслідком припинення господарської діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз".

В свою чергу слід зазначити, що вказане нічим не підтверджено, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та за даних обставин, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 420/4262/19, від 19 червня 2018 року у справі № 826/9263/17.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року),Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, на відповідність їх вимогам частини 2 статті 150 КАС України, і, як наслідок, застосовано заходи забезпечення позову без наявності хоча б однієї з підстав, визначених частиною 2 статті 150 КАС України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

За приписами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції про задоволення заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 238, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року - скасувати.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено « 16» вересня 2024 року.