Справа № 462/4386/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 462/4386/24 пров. № А/857/17025/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мерза О.Р.,

представника відповідача Шпакової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року у справі № 462/4386/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів Кузика Ярослава Львовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Галайко Н. М. у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у м. Львові), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (далі також Департамент, відповідач 1) інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів ОСОБА_2 (далі також інспектор, відповідач 2), у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.04.2024 року серії РАП № , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, оскільки вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, відтак, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідачі не були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а строк, встановлений для подання відзиву на позовну заяву, не був достатнім, що позбавило відповідачів можливості надати докази. Також зазначає, що позивачем здійснено зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що підтверджується фотографіями транспортного засобу позивача в момент вчинення правопорушення та фотографією знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на вул. Лазневій, 2, оскільки на цих фото видно ті самі нерухомі об`єкти.

Позивач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити цю скаргу без задоволення.

Відповідач 2 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Відповідач 2, згідно положень частин першої та другої статті 268 КАС України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак, у судове засідання не з`явився, що відповідно до частини третьої даної правової норми не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.04.2024 року інспектором складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення від 14.04.2024 року серії ЛВ № 00607156.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 14.04.2024 року о 12 год. 37 хв. водієм транспортного засобу «Audi А4», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Лазнева, 8, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі також ПДР), в дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

У зв`язку з такими обставинами, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази фіксації зазначеного дорожнього знаку (3.34 «Зупинку заборонено») на місці паркування автомобіля, а також докази про те, що автомобіль знаходився в зоні дії вказаного знаку.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Вимогами частини п`ятої статті 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пункту 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пунктом 3.34 розділу 33 ПДР визначено заборонний знак «Зупинку заборонено», відповідно до якого забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до пункту 1.10 ПДР зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Поряд з цим, стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Розділом 33 ПДР передбачено зону дії заборонних знаків, зокрема для дорожнього знаку.

Згідно пункту 3 розділу 33 ПДР, дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється на той бік дороги, на якому він встановлений.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з приміткою до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: Logic instrument fieldbook k 80V2 86QAC4670NXA22M0014, з фото/відео фіксацією можна ознайомитись на сайті: http://www.inspector.lviv.ua.

Також, відповідачем 1 до апеляційної скарги долучено фотознімки із зазначенням на таких дати та часу здійснення фотофіксації, географічних координат, на яких зображено транспортний засіб позивача в момент вчинення адміністративного правопорушення за адресою: м. Львів, вул. Лазнева в районі будинку під номером 8 (додаток 3) та додаткову фотофіксацію знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на вул. Лазневій, 2 (додаток 4).

Колегія суддів, перевіривши фотофіксацію транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, зазначає, що відсутні докази фіксації зазначеного дорожнього знаку (3.34 «Зупинку заборонено») на місці паркування автомобіля. Доказів про те, що автомобіль знаходився в зоні дії вказаного знаку, апелянтом також не надано. Додаткова фотофіксація знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на вул. Лазневій, 2 (додаток 4) не підтверджує вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на такій не видно транспортного засобу позивача.

Як слідує з копій фото транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, долучених до матеріалів справи, а також фото, розміщених на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: http//inspector.lviv.ua, такі зроблені з такого ракурсу, що неможливо встановити наявність знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на вул. Лазневій, 2.

Відтак, фотофіксація правопорушення була здійснена з порушенням вимог примітки до статті14-2 КУпАП, без врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції беззаперечних доказів зупинки транспортного засобу в зоні дії вказаного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» немає.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вимог статей 248 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, вирішення такої в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи встановлене, колегія суддів вважає, що у розглядуваній справі не підтверджено достатніми належними та допустимими доказами того, що позивач 14.04.2024 року о 12 год. 37 хв. здійснив зупинку за адресою: м. Львів, вул. Лазнева, 8, чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР в дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та частини першої статті 122 КУпАП.

Тому, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів також відхиляє доводи відповідача 1 про порушення судом першої інстанції вимог частини п`ятої статті 162 та статті 268 КАС України, оскільки у матеріалах справи наявні докази надіслання та отримання відповідачем 2 ухвали про відкриття провадження у справі від 07.06.2024 та копії позовної заяви, а саме Довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету Департаменту 10.06.2024 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 696, що підтверджує отримання вказаної кореспонденції 14.06.2024.

Колегія суддів також наголошує відповідачу 1, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності належать до окремих категорій термінових адміністративних справ і відповідно до частини першої статті 286 КАС України вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 269 КАС України копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу та іншим учасникам справи до електронного кабінету, а за його відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Відтак, встановлення в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачам строку для подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням особливостей, визначених статтею 286 КАС України до 17.06.2024 року є достатнім для вчинення вказаної процесуальної дії навіть за умови отримання такої ухвали 14.06.2024 року.

Інших доводів на підтвердження правомірності дій відповідачів апелянт не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради залишити без задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року у справі № 462/4386/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 12.09.24