Справа № 554/3867/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 р.Справа № 554/3867/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Савченко Л.І., м. Полтава, повний текст складено 05.06.24 року по справі № 554//3867/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 позивач), звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту ГУНП в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову поліцейського 1 взводу 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області від 05 квітня 2024 року ЕНА № 1828710, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне правопорушення у вигляді штрафу розміром 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.05.2024 у справі № 554/3867/24 відкрито провадження у даній справі та, серед іншого, роз`яснено позивачу, що в силу ч.ч. 3, 4 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

23 травня 2024 року від представника відповідача ГУНП в Полтавській області Пуніної Л. до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Головного управління Національної поліції України в Полтавській області належним відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Судом першої інстанції встановлено, що публічний спір з приводу винесення зазначеної постанови у позивача виник з Управлінням патрульної поліції у Полтавській області, від імені якого діяв поліцейський взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Разом з тим, суд зазначив, що клопотання представника відповідача про заміну первісного відповідача ГУНП у Полтавській області на Управління патрульної поліції в Полтавській області не може бути задоволено, оскільки відповідач може бути залучений до справи або замінений належним відповідачів за клопотання позивача, або судом за згодою позивача. При цьому, такі клопотання позивачем не заявлялися. Згода на залучення відповідача після роз`яснення судом такого права в ухвалі від 02 травня 2024 року не надавалася, тому такий відповідач не може бути залучений до справи судом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.05.2024 у справі № 554/3867/24 у задоволенні клопотання представника відповідача ГУНП в Полтавській області Пуніної Л. про заміну неналежного відповідача Головного управління Національної поліції України в Полтавській області належним відповідачем Управлінням патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відмовлено.

04 червня 2024 року від представника позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання, у якому останній зазначив, що позивач не заперечує проти заміни судом первісного відповідача належним відповідачем, а саме ГУНП в Полтавській області на Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

Судом першої інстанції встановлено, що з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, Відповідь № 607077 від 24.05.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Адресою місцезнаходження належного відповідача є: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Полтавського району Полтавської області.

З наведеного, на переконання суду вбачається, що у разі заміни відповідача на належного, останнє потягне за собою зміну підсудності адміністративної справи.

Таким чином, врахувавши положення ч. 3 ст. 48 КАС України, суд першої інстанції ухвалою від 05.06.2024 у справі № 554/3867/24 відмовив у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Разбітнова Костянтина Володимировича про заміну відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки заміна первісного відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області належним відповідачем Управлінням патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції потягне за собою зміну підсудності адміністративної справи, що суперечить вказаній нормі Закону.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2024 у справі № 554/3867/24 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕНА № 1828710 від 05.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05.06.2024 у справі № 554/3867/24, а справу № 554/3867/24 спрямувати до Октябрського районного суду м. Полтава на новий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про протиправність та безпідставність висновків суду першої інстанції, що в свою чергу, призвело до прийняття помилкового та необґрунтованого рішення, а тому наявні підстави для його скасування.

Пояснив, що відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про заміну його на належного, мотивуючи це тим, що така заміна призведе до зміни підсудності справи, суд першої інстанції в свою чергу, протиправно залишив поза увагою п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, за змістом якої суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Так, відкривши провадження у справі, розглянувши клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, судом було встановлено, що заміна відповідача призведе до зміни територіальної підсудності, але ігноруючи зазначену норму не передано справу на розгляд іншого суду, а відмовлено у задоволенні позову, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.

Додатково зауважив, що судом першої інстанції взагалі не розглядався позов по суті і відмовивши у задоволенні позову, судом фактично було позбавлено позивача права на оскарження спірної постанови.

На думку позивача, з огляду на подання ним заяви про відсутність заперечень проти заміни відповідача у справі, позов повинен бути спрямований за підсудністю.

Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі переконував, що Головне управління Національної поліції в Полтавській області є юридичною особою, а Управління патрульної поліції в Полтавській області, яке входить до складу Департаменту патрульної поліції не підпорядковується та не входить до складу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а є окремою юридичною особою.

З урахуванням викладеного, ГУНП в Полтавській області не може надавати пояснення та нести відповідальність за працівника іншого державного органу.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2024 року о 10.40 поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Полтавській області ухвалено постанову серії ЕНА № 1828710 про те, що ОСОБА_1 05.04.2024 року о 10.40 год. по вул. Шевченка, 34 в м. Полтава порушив підпункт «е» пункту 15.9 ПДР «Порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних ТЗ».

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у даній справі є саме Управління патрульної поліції в Полтавській області, яке входить до складу Департаменту патрульної поліції.

За висновком суду, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Разом з цим, позивач не звертався до суду з клопотанням про залучення співвідповідача, а задоволення клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача у справі призвело би до зміни підсудності, що у розумінні частин 1, 3 статті 48 КАС України є неможливим.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції, встановивши, що визначене позивачем в якості відповідача у цій справі ГУНП в Полтавській області є окремою юридичною особою, яке не приймало будь-яких рішень відносно позивача та не вступало з ним у правовідносини, дійшов висновку про те, що належним відповідачем у справі є Управління патрульної поліції в Полтавській області.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про заміну його на належного суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 48 КАС України унеможливлюють здійснення такої заміни, у випадку, якщо це призведе до зміни підсудності, що має місце у спірних правовідносинах.

Вищенаведені обставини (подання позову до неналежного відповідача) у подальшому зумовили прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.

Визначаючи належного відповідача у цій справі колегія суддів виходить з такого.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

За приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: як зокрема порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Згідно з пунктами 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Повне найменування - Департамент патрульної поліції, скорочена назва - ДПП.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Відповідно до частини 3 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Колегія суддів зазначає, що оскільки Управління патрульної поліції у Полтавській області є територіальним (структурним) підрозділом ДПП та не є окремою юридичною особою, а тому відповідно до статті 43 КАС України не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності та не може виступати відповідачем по справі.

З цього приводу слід зазначити, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

Отже, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі має бути Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, а не структурний підрозділ такого суб`єкта владних повноважень, як помилково визначив суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Разом з цим, у справі, що розглядається, позов звернено до неналежного відповідача ГУНП в Полтавській області. При цьому, місцезнаходженням належного відповідача Департаменту патрульної поліції є м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, що відповідно у розумінні частини 1 статті 25 КАС України унеможливлює розгляд цієї справи Октябрським районним судом м. Полтави.

Також, слід зауважити, що зареєстроване місце проживання позивача у справі - ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . А відтак, за правилами частини 1 статті 23 КАС України розгляд цієї справи не віднесено до територіальної підсудності Октябрського районного суду м. Полтави, яка поширюється лише Шевченківський район міста Полтава.

За приписами статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно з частиною 3 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина 4 статті 48 КАС України).

Колегія суддів враховує, що розгляд цієї справи ані за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача ані за місцезнаходженням визначеного ОСОБА_1 відповідача не віднесено до територіальної юрисдикції (підсудності) Октябрського районного суду м. Полтави.

Водночас, позивач не звертався до суду з клопотанням про залучення в якості співвідповідача Департаменту патрульної поліції, а задоволення клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача у справі призвело би до зміни підсудності, що у розумінні частин 1, 3 статті 48 КАС України є неможливим.

Колегія суддів наголошує, що обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Матеріалами справи підтверджено, що судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі було роз`яснено позивачу можливість звернутись із клопотанням про заміну неналежного відповідача на належного, або залучення співвідповідача.

ГУНП в Полтавській області було подано клопотання про заміну його на належного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, яке не є належним відповідачем, як було вже зазначено вище.

Аналізуючи приписи статті 48 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що вказана норма містить покладає обов`язок на суд замінити первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, лише за умови якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про те, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції (із місцезнаходженням в м. Києві), заміна його в якості належного відповідача також призведе до зміни підсудності, що є неможливим.

Разом з цим, суд першої інстанції встановивши, що адресою місцезнаходження належного відповідача є Полтавська область, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В, що територіально відноситься до Полтавського району Полтавської області, дійшов висновку про те, що у разі задоволення вказаного клопотання справа підлягатиме розгляду Полтавським районним судом Полтавської області, що в свою чергу, призведе до зміни підсудності, а тому відхилив таке клопотання.

Водночас, за приписами пунктів 2, 3 частини 1 статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо:

- при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

- після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, враховуючи те, що розгляд даної справи не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Октябрського районного суду м. Полтави, останній на виконання вимог статті 29 КАС України повинен був передати таку справу на розгляд до іншого адміністративного суду.

Колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє ОСОБА_1 , водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з основних умов для досягнення такого результату є визначення належного суду для розгляду даної справи, оскільки в іншому випадку зазначений спір залишиться невирішеним, що є неприпустимим.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, отримавши відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання позивача та встановивши що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, мав вжити заходів щодо передачі справи за місцем проживання позивача, проте цього не зробив, чим фактично унеможливив позивачу реалізувати своє конституційне право на судовий захист.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За змістом частини 1 статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене та те, судом при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено правила територіальної підсудності, визначені частиною 1 статті 25 КАС України, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2024 у справі № 554/3867/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 до Зарічного районного суду м. Суми.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність направлення справи на новий розгляд, оскільки з огляду на положення статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 380/17860/22.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 286, 311, 315, 318, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05.06.2024 по справі № 554//3867/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою направити справу № 554/3867/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на розгляд за встановленою законом підсудністю, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 до Зарічного районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій