Справа № 541/2826/24
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2826/24
Номер провадження 2-а/541/30/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 вересня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

представника відповідача Каракуц М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНПв Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 27 липня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGA 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом General Trailers, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в с. Липова Долина Роменського району, де по вул. Русанівській був зупинений працівниками поліції, які рухалися позаду на службовому транспорті. Після зупинки працівник поліції повідомив, що на напівпричіпі затертий номерний знак, що не дає змоги його ідентифікації на відстані 20 метрів, тобто своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9в ПДР України. Для перевірки даної обставини водію запропоновано переконатися у цьому, після чого ОСОБА_1 та працівник поліції відійшли на певну відстань, яку саме точно вказати неможливо, оскільки вона ніякими технічними чи підручними засобами не вимірювалася, і з цієї відстані працівник поліції наголосив на тому, що номерний знак на причепі не читається. Водій даний факт заперечив, оскільки зміг прочитати символи на номерному знаку. Однак, поліцейський виніс постанову серії ЕНА № 2693304 від 27 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки поліцейський взагалі не розбирався із ситуацією, яка сталася, належним чином не дослідив всіх обставин справи. Так, при винесенні оскаржуваної постанови працівник поліції не виміряв відстань, з якої перевіряв видимість номерного знаку, та не прийняв до уваги пояснення водія. В зв`язку із зазначеним просив постанову від 27 липня 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати та стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач, його представник не з`явилися, представник надав заяву про проведення судового засідання у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. 27 липня 2024 року о 12 год 25 хв. поліцейськими СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області зупинено транспортний засіб MAN TGA 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки було порушення Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом з напівпричепом, номерний знак якою мав потертості, що не дало змоги чітко визначити символи номерних знаків з відстані 20 м, чим порушено п.п. 2.9 в ПДР України. Працівником поліції було встановлено, що в діях водія наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. ОСОБА_1 було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, надано можливість надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, ознайомитися з матеріалами справи. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було. В свою чергу, ОСОБА_1 ознайомився зі змістом винесеної постанови, отримав її копію та поставив відповідні підписи.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27 липня 2024 року серії ЕНА № 2693304, складеної поліцейським Роменського РВП ГУНП в Сумській області Каплуном В.В., 27 липня 2024 року о 12 год 25 хв. в с. Липова Долина Роменського району по вул. Русанівській ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGA 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом General Trailers, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який має потертості, що не дають змоги чітко визначити символи номерних знаків з відстані 20 м, чим порушив п. 2.9. в. ПДР, тобто скоїв правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Відеофіксація велась на бодікамеру 04 (а.с. 4).

У відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до п. 2.9.в. ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Законодавець чітко визначив умову відповідальності за вказані порушення відсутність можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів. Уповноважена службова особа, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинна перевіряти видимість номерного знаку виключно із зазначеної відстані, що має бути зафіксовано належними засобами.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем долучено диск із відеозаписом, з огляду на який суд вважає недоведеним факт правопорушення, інкримінованого позивачу.

Так, під час перегляду вказаного відеозапису судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції повідомили останньому, що він керував транспортним засобом з напівпричепом, номерний знак якого мав потертості, що не дало змоги чітко визначити символи номерних знаків з відстані 20 м, але працівниками поліції відповідні заміри технічними засобами для встановлення та фіксування відстані, з якої номерний знак був нечитаємим, не робились.

Інших доказів вчинення позивачем порушення п. 2.9.в ПДР, крім відеозапису (пояснень водія, показань свідків тощо), відповідачем до матеріалів справи не надано.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а провадження по справі необхідно закрити.

По даній справі позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2693304 від 27 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя: О. М. Вірченко