Справа № 400/11734/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/11734/23

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 15.02.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року до 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року до 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року до 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року до 30.06.2022 року та з 01.07.2022 року до 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року до 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року до 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року до 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року до 30.11.2022 року у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року до 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року до 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року до 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року до 30.06.2022 року та з 01.07.2022 року до 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року до 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року до 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року до 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року до 30.11.2022 року, виходячи з її розміру 100000,00 грн., з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Протягом 2022 року перебувала в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 та в спірні періоди брала безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів національної безпеки і оборони, що підтверджується відповідними довідками військової частини НОМЕР_2 . Довідки про виконання бойових завдань за ці дні були надані до військової частини НОМЕР_1 , але відповідач не провів нарахування та виплату додаткової винагороди в сумі 100000,00 грн. за ці періоди.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

07.02.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивач була відряджена до військової частини НОМЕР_2 до окремого розпорядження з метою несення бойового чергування.

У лютому - листопаді 2022 року позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

03.11.2022 року військова частина НОМЕР_2 видала довідки №1030, №1031, №1032, №1033, №1034, №1035, №1036, №1037 та №1038, а також 16.12.2022 довідку №1199 із переліком військовослужбовців 3-го зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , які виконували бойові завдання в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , брали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, у яких зазначено про участь позивача в бойових діях 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року до 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року до 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року до 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року до 30.06.2022 року та з 01.07.2022 року до 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року до 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року до 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року до 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року до 30.11.2022 року.

У довідках містяться посилання на бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 , журнали бойових дій 3-го зенітного ракетного дивізіону, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 , рапорти командирів підрозділів.

Зазначені довідки були направлені до військової частини НОМЕР_1 .

Виплата додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, позивачу за зазначені в довідках періоди не проводилася.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що довідки від 03.11.2022 року №1030, №1031, №1032, №1033, №1034, №1035, №1036, №1037 та №1038, а також від 16.12.2022 року №1199 не є належними документами відповідно до вимог Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2023 року для виплати додаткової грошової винагороди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п.п.2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 в первинній редакції було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної Постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №217, від 22.03.2022 року №350, від 01.04.2022 року №400, від 07.07.2022 року №793, при цьому вказані зміни застосовувались з 24.02.2022 року, та постановами від 01.07.2022 року №754, які (зміни) застосовуються з 01.06.2022 року та постановою від 08.10.2022 року №1146, які застосовуються з 01.09.2022 року.

Водночас, розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та до 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022 року (далі - Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022 року.

Відповідно до Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

За приписами п.3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішенням (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувачі Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави відповідними рішеннями (наказами, директивами. розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення.

Також, згідно до п.5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000,00 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п.6 Окремого доручення.

Таким чином, військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн..

При цьому, така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини, яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем, в обґрунтування позовних вимог, не надано до суду належних довідок саме військової частини НОМЕР_1 , де він проходив військову службу, про безпосередню участь в бойових діях або заходах.

При цьому, довідки на які посилається позивач, видані іншою військовою частиною - в/ч НОМЕР_2 , яка не уповноважена видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з видачою довідок про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях, командир військової частини НОМЕР_1 , через військову частину НОМЕР_3 , звернувся до військової частини НОМЕР_2 з листом, в якому просив проінформувати, відповідно до яких документів (бойових розпоряджень) військова частина НОМЕР_2 входить до діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави, які можуть надавати довідки про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях.

Відповідь військової частини НОМЕР_2 в матеріалах справи відсутня.

А відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що надані позивачем до суду довідки не є належними та допустимими доказами, зважаючи на те, що ці довідки видані неуповноваженою на те особою.

Варто зазначити, що в матеріалах справи відсутні бойові накази командира в/ч НОМЕР_2 , журнали бойових дій в/ч НОМЕР_2 , рапорти начальника штабу заступника командира в/ч НОМЕР_2 , які зазначені в наданих довідках в якості підстави для їх видачі.

В свою чергу, інформація з журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 (первинного і належного документу на відміну від довідок в/ч НОМЕР_2 ), надана до суду у формі довідки від 11.10.2023 року №350/305/7/2225пс, спростовує доводи позивача щодо його безпосередньої участі в бойових діях або заходах у зазначені в позові дні та періоди.

Так, згідно вказаної довідки, у період з 24.02.2022 року по 30.11.2022 року 3 підрозділ військової частини НОМЕР_1 застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям в наступні дні: 27.03.2022 року, 03.04.2022 року, 23.04.2022 року, 28.04.2022 року, 03.05.2022 р. року, 07.05.2022 року, 08.05.2022 року, 06.07.2022 року, 22.07.2022 року, 23.07.2022 року, 21.08.2022 року, 14.09.2022 року, 15.09.2022 року, 23.09.2022 року, 05.10.2022 року, 13.10.2022 року, 17.10.2022 року.

Зазначено, що в інші дні вказаного періоду 3 підрозділ військової частини НОМЕР_1 не застосовував засоби вогневого ураження по повітряним цілям. Записи стосовно позивача А1836 відсутні.

Підрозділи військової частини НОМЕР_1 не входять до складу створених (діючих) угрупувань військ Сил оборони держави.

При цьому, факту перебування військової частини (підрозділу) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, про яке йдеться в абзаці другому пункту 1 Окремого доручення №912/з/29, недостатньо для виплати збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн., оскільки окрім такого перебування військовослужбовцями частини (підрозділу) мають виконуватися бойові завдання, передбачені абзацами третім - тринадцятим пункту 1 Окремого доручення №912/з/29. Про необхідність виконання бойових завдань безпосередньо зазначено у абзаці другому пункту 1 Окремого доручення №912/з/29 та випливає із системного аналізу абзаців першого - тринадцятого пункту 1 та абзацу другого пункту 2 Окремого доручення №912/з/29.

Військова частина НОМЕР_1 є зенітною ракетною частиною, що призначена для виконання завдань з протиповітряної оборони та ураження повітряних цілей.

Таким чином, військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей.

Крім того, сам факт перебування в районі ведення воєнних (бойових) дій не є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди, якщо військовослужбовець не виконує бойових завдань, передбачених абзацами третім - тринадцятим пункту 1 Окремого доручення №912/з/29.

Відповідно до роз`яснення Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.07.2022 року №350/1/329 не є підставою для включення військовослужбовців в наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди: перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії; перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.

Крім того, приміткою до пункту 8 «Документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у виконанні бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей» Методичних рекомендацій щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022 року №13459/С, визначено, що додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям за місяць пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей у разі одночасного дотримання таких умов: наявності бойового наказу (бойового розпорядження) з вогневого ураження повітряних цілей; безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям.

Тобто, для військовослужбовців зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць може виплачуватись лише за дні їх безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям.

Разом з тим, безпосередню участь у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям беруть військовослужбовці, що входять до складу бойової обслуги підрозділу: начальник бойової обслуги; офіцер виявлення; офіцер захвату; офіцер пуску; оператор ручного супроводження (Керівництво зенітними ракетними військами протиповітряної оборони, бойова робота зенітного ракетного підрозділу, введене в дію наказом Головнокомандувача Військами протиповітряної оборони від 24.03.1987 року №047/дск).

Інші військовослужбовці підрозділу не беруть безпосередньої участі у застосуванні засобів вогневого ураження по повітряним цілям, не виконують бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей, навіть командир частини та начальник командного пункту не отримують збільшену додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн.

Посада позивача не передбачає автоматичного входження до складу бойової обслуги підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей.

У військовій частині НОМЕР_1 відсутні бойові накази або бойові розпорядження, у яких би був зазначений позивач та які б підтверджували його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.02.2022 року №24, відповідно до якого позивач була відрядженим для несення бойового чергування, не є бойовим наказом або бойовим розпорядженням, підтверджує лише факт вибуття у відрядження особового складу та не ставить перед ним ніяких бойових завдань.

Що ж до посилань позивача на те, що окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року носить лише консультативний характер, то колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки Постановою №168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

Відповідно до пп.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671, міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Також, пунктом 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Крім того, вказане доручення не вносить жодних змін до конструкції Постанови №168, а лише роз`яснює порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку про помилковість висновку позивача щодо наявності правових підстав для нарахування та виплати на його користь збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за вказані ним дні та періоди 2022 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька