Справа № 380/14056/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

справа №380/14056/24

провадження № П/380/14213/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Головне управління Національної поліції у Львівській області вислугу років з 10.04.2012 по 03.01.2023 у Державній пенітенціарній службі України;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код - 40108833) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Головне управління Національної поліції у Львівській області вислугу років з 10.04.2012 по 03.01.2023 у Державній пенітенціарній службі України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходила службу в органах внутрішніх справ, звідки була відряджена до Державної пенітенціарної служби України, де перебувала на службі з 10.04.2012 по 03.01.2023. Після звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України позивач була прийнята на роботу до Національної поліції України. Проте, відповідач протиправно не зараховує вислугу позивача в Державній кримінально-виконавчої службі України до стажу служби в поліції, що зумовило звернення позивача до суду.

Ухвалою від 08.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

12.07.2024 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи докази проходження позивачем служби у Державній пенітенціарній службі України.

Відповідач 23.07.2024 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що Законом України від 15.03.2022 № 2123-1Х «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.05.2022, унесені зміни до Закону № 580-VIII, зокрема і до статті 60 Закону № 580-VIII, а саме встановлено, що «Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції». Відтак, Законом від 15.03.2022 № 2123-IX статтю 60 спеціального у спірних правовідносинах Закону № 580-VIII викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування інших нормативно-правових актів, крім тих, що регулюють проходження служби в поліції. Частина друга статті 78 Закону № 580-VIII містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в Державній кримінально-виконавчій службі. Ця служба, за період коли працювала позивачка, не входила до складу органів внутрішніх справ, відтак відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду до стажу служби в поліції. Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що ні Державна кримінально-виконавча служба України, ні Державна пенітенціарна служба не відносяться до органів внутрішніх справ, а, відтак, служба у вищезгаданих органах державної влади не зараховується до стажу служби в поліції.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як видно з послужного списку ОСОБА_1 №М-147718 позивач з 13.12.2010 по 10.04.2012 проходила службу в органах внутрішніх справ. Зокрема, з 13.12.2010 по 31.08.2011 позивач проходила службу на посаді слідчого у відділі розслідування економічних злочинів слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області; з 31.08.2011 по 10.04.2012 на посаді слідчого у слідчому відділенні Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06.04.2012 №105 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 відряджено в розпорядження Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, увільнивши її від посади слідчого у слідчому відділенні Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС з 10 квітня 2012 року.

Наказом начальника Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області від 19.04.2012 №25 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 , яка прибула з МВС України, відряджену для подальшого проходження служби у розпорядження управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області призначено інспектором Личаківського районного підрозділу Франківського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області, з 10 квітня 2012 року.

З 10.04.2012 по 20.07.2012 позивач перебувала на посаді інспектора Личаківського районного підрозділу Франківського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області; з 20.07.2012 по 01.01.2017 перебувала на посаді інспектора Личаківського районного підрозділу м. Львова Франківського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області; з 01.01.2017 по 31.05.2018 перебувала на посаді старшого інспектора Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції; з 01.06.2018 по 31.07.2018 перебувала на посаді старшого інспектора Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області; з 01.08.2018 по 03.01.2023 на посаді старшого інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Наказом директора Державної установи «Центр пробації» від 03.01.2023 №7/К «Про особовий склад» звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, з 03 січня 2023 року за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

З 04.01.2024 позивач проходить службу у Головному управлінні Національної поліції у Львівській області; з 04.01.2024 на посаді по 11.04.2024 на посаді поліцейського батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, з 11.04.2024 на посаді інспектора режимно-секретного сектору Управління карного розшуку ГУ НП у Львівській області.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування ОСОБА_1 до вислуги років у поліції службу в органах Державної пенітенціарної служби України.

Відповідач листом від 12.06.2024 №С-49/АЗ/04/13-2024 повідомив про відсутність підстав для такого зарахування, оскільки визначений статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» перелік видів служб, які зараховуються до стажу служби в поліції, не містить служби в органах Державної пенітенціарної служби України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Аналіз наведених норм свідчать про те, що до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон №2713-IV) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Аналіз наведених норм свідчать про те, що законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Згідно з Преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Отже, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу») під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Усі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Як наслідок, служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 та від 01.08.2023 у справі № 240/30024/21.

Також Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18 дійшов висновку, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII, та повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо неврахування позивачу до стажу служби у поліції періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.04.2012 по 03.01.2023 роки. Як наслідок підлягає задоволенню й похідна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби у поліції період служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.04.2012 по 03.01.2023 роки.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби у поліції період служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.04.2012 по 03.01.2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу служби у поліції період служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.04.2012 по 03.01.2023 роки.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.