Справа № 520/16143/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 р. Справа № 520/16143/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 за № 3074 від 20.11.2023 про результати службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача, є протиправним, оскільки службове розслідування за фактом відсутності позивача за місцем служби проведено з порушенням приписів чинного законодавства, оскільки під час проведення службового розслідування не було залучено безпосереднього начальника ОСОБА_1 ; порушено приписи п. 1, п. 3 розділу IV Порядку № 608; зміст акта службового розслідування не відповідає вимогам, які встановлені п. 3 розділу V Порядку № 608; службове розслідування проведене на підставі недопустимих доказів.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів.

Представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що підстави скасування оскаржуваного наказу, наведені позивачем у позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не підтверджені матеріалами службового розслідування.

Вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить суд відмовити в їх задоволенні.

У відповіді на відзив позивач звертає увагу, що відповідач під час службового розслідування не врахував мотиви залишення місця розташування позивачем, не встановив обставин, які пом`якшують відповідальність позивача, не розглянув належним чином його звернення; службове розслідування проведене однобічно, упереджено, без урахування пояснень усіх заінтересованих осіб.

Відповідачем подані до суду заперечення на відповідь позивача, в яких Військова частини НОМЕР_1 не погоджується з твердженнями позивача, викладеними у таких запереченнях, та звертає увагу на не підтвердження їх жодними доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24.03.2024 проходить військову службу в Збройних Силах України.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за № 24 від 26.01.2023 позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за № 126 від 01.05.2023 позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на посаду номера обслуги.

07.11.2022 Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування" № 3613 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування складено акт, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 20 листопада 2023 року (далі акт службового розслідування).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 » № 3074 від 20.11.2023, зокрема, за самовільне залишення місця служби 31 жовтня 2023 року з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану, умисне та грубе порушення вимог, передбачених статтями 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтями 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, номера обслуги 2 механізованого відділення бойової машини 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 , вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності у разі його повернення до місця служби.

Позивач, не погодившись з Наказом № 3074 від 20.11.2023, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 за №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 12 розділу IІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок №608) до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з пунктами2, 3 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктом 3 розділу V Порядку № 608 визначено, що описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 07.11.2022 Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування" № 3613 відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, на підставі рапорту командира 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 06 листопада 2023 року № 22939кр, з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишення місця служби старшим солдатом ОСОБА_1 , призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Пунктом 2 Наказу № 3613 від 07.11.2022 проведення службового розслідування доручено заступнику командира 9 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_3 .

Фактично службове розслідування проводилося лейтенантом ОСОБА_3 , який вказаний в акті службового розслідування як особа, що проводила розслідування.

Суд зазначає, що приписи Порядку № 608, вказуючи на проведення службового розслідування за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, не встановлюють вимог щодо форми такої участі.

Так, за матеріалами справи під час проведення службового розслідування було залучено безпосереднього командира позивача командира бойової машини командира 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , який, зокрема, надавав необхідні відомості для складення характеристики старшого солдата ОСОБА_1 , контактну інформацію, інші відомості, необхідні для проведення службового розслідування.

Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачем не надано пояснень, яким чином особа перевіряючого вплинула на хід проведення службового розслідування, його висновки та порушила його права як військовослужбовця, щодо якого проводилося службове розслідування.

Крім того, за змістом позовної заяви до ознайомлення із матеріалами службового розслідування позивачу нічого не було відомо про його відділення, взвод та батальйон, так як ніхто з командирів не оголошував йому про це; також ОСОБА_1 невідомий його безпосередній керівник.

Не є обґрунтованим посилання позивача на необхідність долучення до матеріалів службового розслідування доказів проходження військової служби лейтенантом ОСОБА_3 , оскільки Порядком № 608 долучення таких відомостей не передбачено.

Щодо посилання позивача на порушення вимог п. 1 розділу IV Порядку № 608 при проведенні службового розслідування в частині нез`ясування всіх обставин, які сприяли тому, що ОСОБА_1 покинув місце розташування, суд зазначає, що таке не знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Так, у позовній заяві позивач вказує на неодноразове подання ним рапортів щодо надання можливості пройти військово-лікарську комісію, оскільки після повернення з відпустки строком на 30 днів ОСОБА_1 повернувся до місця розташування Військової частини НОМЕР_1 , проте стан його здоров`я не поліпшився.

За матеріалами справи рапорт позивача від 30.10.2023 про призначення військово-лікарської комісії розглянуто Військовою частиною НОМЕР_1 та надано відповідь листом за вих. № 10141 від 13.11.2023. Запропоновано ОСОБА_1 для отримання направлення для проходження ВЛК звернутись безпосередньо до медичної частини Військової частини НОМЕР_1 .

Щодо рапортів позивача, направлених до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, то суд погоджується з доводами Військової частини НОМЕР_1 , що надання відповідей на рапорти інших суб`єктів владних повноважень не входить до компетенції відповідача.

Посилання позивача на примушування військовослужбовців виконувати бойові накази без належного забезпечення також не знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Згідно з поясненнями відповідача після прибуття з лікування старший солдат ОСОБА_1 не отримував жодних бойових наказів, фактів відмови від виконання відповідних наказів Військовою частиною НОМЕР_1 зафіксовано не було. З огляду на відсутність підтвердження вказаних позивачем обставин такі під час службового розслідування не досліджувалися.

Щодо посилання позивача на порушення вимог п. 3 розділу IV Порядку № 608 під час проведення службового розслідування, то суд зазначає, що Порядком № 608 визначено право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, проте витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, запрошення до місця проведення службового розслідування, не є обов`язком для особи, що його проводить.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616, у якій судом касаційної інстанції також зазначено, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

В той же час, передбачене п. 3 розділу IV Порядку № 608 право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, не передбачає дотримання якоїсь окремої формалізованої процедури на підтвердження дотримання цього права.

Порядок № 608, у якому міститься перелік прав та обов`язків як осіб, що проводять службове розслідування, так і військовослужбовців, щодо яких проводиться службове розслідування, і позивач мав можливість ознайомитися зі змістом вказаного нормативно-правового акту, який є у вільному доступі, для з`ясування своїх прав та обов`язків під час службового розслідування.

За матеріалами справи Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 за № 3613 "Про призначення службового розслідування" прийнято 07.11.2022, тобто у період відсутності ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 , що свідчить про об`єктивну неможливість ознайомлення позивача із цим наказом з незалежних від відповідача причин. Викладеним, на переконання суду, спростовуються доводи позивача про те, що йому протиправно не було повідомлено про початок проведення службового розслідування.

В той же час суд зазначає, що процедурні порушення під час проведення службового розслідування не можуть бути єдиною підставою для скасування спірного наказу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18.

Суд зауважує, що позивач не оскаржує факт встановлення у наказі вчинення ним правопорушення, яке виразилось у самовільному залишенні військової частини.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування від 20.11.2023, в якому зафіксовано факт самовільного залишення позивачем місця служби з 31.10.2023 без поважних причин, відсутність інформації про місцезнаходження позивача та відсутність з ним зв`язку, оскільки останній не відповідає на телефонні дзвінки.

Вказані обставини встановлені, зокрема, з пояснень свідків: командира 3 механізованого взводу 9 механізованої роти з механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , стрільця-санітара 1 механізованого відділення бойової машини 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , стрільця-санітара 2 механізованого відділення бойової машини 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , водія 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 .

Отже, службовим розслідуванням на підставі якого прийнято спірний наказ командира військової частини, встановлено факт самовільного залишення місця служби позивачем, встановлено його вину, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, досліджено причини та умови, що сприяли правопорушенню. Причини відсутності позивача на службі не були встановлені в ході розслідування, оскільки позивач ніяким чином не повідомив командира про причини самовільного залишення місця служби.

Сумніви позивача в існуванні доказів, на яких ґрунтується акт службового розслідування, та відсутність впевненості в тому, що показання свідків під час службового розслідування отримані з дотриманням вимог законодавства не можуть підставою для визнання протиправним Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за № 3074 від 20.11.2023.

В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19 визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не надано жодного доказу на спростування встановлених службовим розслідування фактів, оскільки позивач фактично посилається на допущення відповідачем процедурних порушень, однак такі посилання суд відхиляє з підстав, викладених вище.

Підсумовуючи наведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.