Справа № 420/34588/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/34588/23
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Дата і місце ухвалення 29.04.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісні, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради , Міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісні , Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України № 412 від 24 серпня 2023 року в частині відмови у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням міської комісії про призначення грошової компенсації від 11 вересня 2019 року № 128 ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт посилається на те, що відповідно до п. 19 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року № 280, у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни місця проживання, втрати статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зняття з квартирного обліку внутрішньо перемішена особа, якій призначено грошову компенсацію, зобов`язана протягом 30 календарних днів поінформувати у письмовій формі орган соціального захисту населення або уповноважений орган про такі зміни (набуття внутрішньо перемішеною особою та членами її сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, майнових прав на житло чи права власності на житлове приміщення, після призначення грошової компенсації, державної реєстрації народження або смерті члена сім`ї, державної реєстрації шлюбу/розірвання шлюбу, включення до складу сім`ї нових членів сім`ї тощо) та подати копії відповідних підтвердних документів. У такому разі рішення про призначення грошової компенсації підлягає перегляду комісією, якщо на день подання заяви та документів грошова компенсація не виплачена чи виплачена не в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 наведених приписів не дотрималася та не повідомила орган соціального захисту населення про набуття права власності на житлове приміщення після призначення грошової компенсації. Враховуючи відсутність інформації про наявність у ОСОБА_1 об`єктів житлової нерухомості, при розрахунку розміру грошової компенсації розмір Вп - жилої площі, яка перебуває у власності внутрішньої переміщеної особи - не враховувався (рахувався як 0). На думку апелянта, подання недостовірних відомостей Комісії призвело до штучного викривлення вихідних даних для розрахунку грошової компенсації.

Апелянт вважає, що у зв`язку із набуттям у власність внутрішньо перемішеною особою житлового приміщення на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_1 , Комісією правомірно прийнято рішення від 28.08.2023 року № 412 про відмову у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням Комісії від 11.09.2019 року № 128, яке скасуванню не підлягає.

У поданій апеляційній скарзі апелянт також вказував на те, що для придбання у ТОВ «Ханбер Трейд» квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 37,2 кв.м., між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 26.12.2022 року було укладено договір про споживчий кредит № 535-486 в рамках Умов забезпечення приватним акціонерним товариством «Українська фінансова житлова компанія» доступного іпотечного кредитування громадян України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2022 року № 856.

Апелянт зазначив, що отримання грошової компенсації за жилі приміщення та отримання доступного іпотечного кредитування є взаємовиключними механізмами забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. Проте, скориставшись механізмом доступного іпотечного кредитування, ОСОБА_1 , всупереч вимогам Порядку, не повідомила про це орган соціального захисту населення, як і не повідомила про зміни в своєму майновому стані, що свідчить, на думку апелянта, про її недобросовісну поведінку при реалізації наданих їй державою прав.

Апелянт звернув увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.08.2022 року у справі № 457/119/21, в якій суд касаційної інстанції зазначає про те, що «положення статті 47 ЖК України закріплюють норму жилої площі на одну особу та застосовуються у випадку відсутності встановленого рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в конкретному населеному пункті».

В апеляційній скарзі зазначено, що постановою Виконкому Одеського обласної ради народних депутатів та Президіума обласної ради федерації профспілок від 17.09.1991 року № 378 внесено зміни до постанови Виконкому Одеського обласної ради народних депутатів та Президіума обласної ради федерації профспілок від 16.01.1985 року № 52 «Про порядок надання жилих приміщень» та встановлено, що розмір середньої забезпеченості громадян жилою площею складає в населених пунктах області 8.5 кв. м.

З огляду на зазначене апелянт вважає, що для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов необхідною умовою є забезпечення її житловою площею у розмірі менше, ніж 8.5 кв.м. Як зазначає апелянт, норма жилої площі в розмірі 13.65 кв.м на одну особу застосовується при наданні жилих приміщень, а не для оцінки критеріїв відповідності умов проживання такої особи умовам, з якими законодавець пов`язує право особи бути взятою на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Враховуючи наявність права власності ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 37,2 кв.м (житловою площею 11 кв.м) Комісією визначено, що позивачка не потребує поліпшення житлових умов.

Апелянт вказав, що придбавши у власність квартиру з метою поліпшення житлових умов, ОСОБА_1 реалізувала права на житло в тому розмірі та площах (загальній та житловій), в яких вважала це за потрібне. При цьому, на думку апелянта, придбання об`єкта житлової нерухомості, який не відповідає визначеній ст. 47 Житлового кодексу України нормі жилої площі України, в жодному разі не може використовуватися як «лазівка» для отримання від держави грошової компенсації.

Також апелянт посилався на те, що враховуючи наявність у приватній власності позивачки об`єкту нерухомого майна - квартири загальною площею 37,2 кв.м, житловою площею 11 кв.м. Комісія дійшла висновку, шо на сьогодні ОСОБА_1 є такою, що не потребує поліпшення житлових умов, а отже існують підстави для зняття її з квартирного обліку. З огляду на зазначене розпорядженням Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.02.2024 року № 168/01-06 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку.

Крім того апелянт зазначив, що виконавчий комітет Одеської міської ради як колегіальний орган з власними окремими повноваженнями, не є належним відповідачем у цій справі щодо вирішення питання про виплату грошової компенсації ОСОБА_1 та не повинен відповідати за цим позовом, оскільки уповноваженим органом щодо розгляду заяв осіб щодо призначення та виплати грошової компенсації є саме Комісія, яка і приймала оскаржуване у справі рішення.

З огляду на викладене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 року та увалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради виконавчого комітету Одеської міської ради, Міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України про визнання протиправним та скасування рішення Міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, від 24.08.2023 року № 412 в частині відмови позивачці у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням цієї комісії від 11.09.2019 року № 128.

22.06.2024 року представник позивача у справі адвокат Ростомов Грант Артурович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні поданої апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Міська комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України також подала відзив на апеляційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому повністю підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 04.04.2016 року Головним управлінням МВС України в Луганській області та є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 15.06.2018 року № .

Згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації № 372/01-06 від 12.08.2019 року ОСОБА_1 , яка перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, було взято на квартирний облік.

Рішенням міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України № 128 від 11.09.2019 року ОСОБА_1 було призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України в розмірі 990268,45 грн.

В подальшому міською комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України неодноразово приймались рішення про внесення змін до рішення про призначення грошової компенсації № 128 від 11.09.2019 року в частині зміни розміру призначеної грошової допомоги.

Так, рішенням міської комісії № 403 від 04.08.2023 року внесено зміни до рішення про призначення грошової компенсації № 128 від 11.09.2019 року та визначено загальну суму грошової компенсації у розмірі 1770654,42 грн.

В свою чергу рішенням міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України № 412 від 24.08.2023 року відмовлено у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням міської комісії про призначення грошової компенсації від 11.09.2019 № 128, ОСОБА_1 (абз. 5 п. 31 Порядку виплати грошової компенсації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність») у зв`язку з набуттям у власність внутрішньо переміщеною особою, житлового приміщення на підконтрольній Україні території, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В якості підстави прийняття означеного рішення вказано: інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.08.2023 року № 343892946.

Вважаючи рішення міської комісії від 24.08.2023 № 412 в частині відмови у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням міської комісії від 11.09.2019 року № 128 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та наявність підстав для його скасування через відсутність правових підстав для його прийняття.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Статтею 48-1 Житлового кодексу України встановлено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року № 280 були затверджені Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі Порядок та умови № 280) та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - Порядок № 280).

Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (Порядок № 280) визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних) до 24 лютого 2022 р. і перебувають не менш як один рік на обліку в базі даних.

Пунктом 2 Порядку № 280 (в редакції, чинній на момент призначення позивачці грошової компенсації) передбачено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-20 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (далі - квартирний облік), та перебувають не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за умови, що зміна місця проживання протягом року в межах однієї області не призводить до збільшення розміру компенсації.

Відповідно до п. 3 Порядку № 280, грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-20 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які потребують поліпшення житлових умов.

Для розгляду подання про виплату грошової компенсації утворюються за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - органи соціального захисту населення) за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (в разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - комісія) (п. 4 Порядку № 280).

Відповідно до п. 2 Порядку № 280 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, призначена до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 142 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280, виплачується в порядку та на умовах, передбачених зазначеною постановою.

За положеннями пункту 5 Порядку № 280 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень комісії належить проведення перевірки, зокрема:

- наявності майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи права власності на житлове приміщення внутрішньо переміщеної особи та всіх членів її сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, складеним відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981) (далі - акт комісійного обстеження), та/або відомості щодо якого внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна), після початку його впровадження та використання, з урахуванням умов, визначених абзацами дванадцятим - чотирнадцятим пункту 13 цього Порядку, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

Перевірка інформації про наявність/відсутність права власності на житлове приміщення здійснюється на підставі інформації (відомостей) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, а також відомостей, поданих у заяві про призначення грошової компенсації;

- прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації;

- перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, зміни місця проживання, у зв`язку з втратою статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зняття з квартирного обліку тощо);

- скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами;

- прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації;

- визначення розміру грошової компенсації.

Згідно п. 9 Порядку № 280, після отримання заяви про зміни у майновому стані та/або у складі сім`ї, зміни місця проживання, втрати статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про облік, зняття з квартирного обліку тощо орган соціального захисту населення або уповноважений орган протягом п`яти робочих днів вносить до комісії подання про перегляд рішення про призначення грошової компенсації.

Пунктом 19 Порядку № 280 передбачено, що у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни місця проживання, втрати статусу учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зняття з квартирного обліку внутрішньо переміщена особа, якій призначено грошову компенсацію, зобов`язана протягом 30 календарних днів поінформувати у письмовій формі орган соціального захисту населення або уповноважений орган про такі зміни (набуття внутрішньо переміщеною особою та членами її сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, майнових прав на житло чи права власності на житлове приміщення, після призначення грошової компенсації, державної реєстрації народження або смерті члена сім`ї, державної реєстрації шлюбу/розірвання шлюбу, включення до складу сім`ї нових членів сім`ї тощо) та подати копії відповідних підтвердних документів.

У такому разі рішення про призначення грошової компенсації підлягає перегляду комісією, якщо на день подання заяви та документів грошова компенсація не виплачена чи виплачена не в повному обсязі.

Як встановлено в ході розгляду справи, після прийняття Міською комісією рішення № 128 від 11.09.2019 року про призначення ОСОБА_1 грошової компенсації, нею 26.12.2022 року було придбано у власність квартиру загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 11 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Позивачем не заперечується той факт, що вона не виконала вимоги Порядку № 280 та не повідомила у письмовій формі орган соціального захисту населення або уповноважений орган про зміни у майновому стані у зв`язку з набуттям права власності на житлове приміщення.

Вказані обставини були виявлені Міською комісією під час перевірки наявності права власності на житлове приміщення внутрішньо переміщеної особи на виконання повноважень, наданих комісії п. 5 Порядку № 280.

Виявлення факту набуття позивачкою права власності на житлове приміщення на підконтрольній Україні території і стало підставою для прийняття Міською комісією спірного рішення про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації на підставі абз. 5 п. 31 Порядку № 280.

За положеннями абз. 5 п. 31 Порядку №280, підставами для відмови у виплаті грошової компенсації є придбання, набуття у власність внутрішньо переміщеною особою та/або членами сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, житлового приміщення на підконтрольній Україні території, інвестування в об`єкти житлового будівництва шляхом укладення інвестиційного договору відповідно до Закону України Про інвестиційну діяльність або договору купівлі-продажу майнових прав, або договору про пайову участь, з нормою жилої площі, що відповідає нормі, визначеній статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), після призначення грошової компенсації (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом комісійного обстеження та/або відомостями з Реєстру пошкодженого та знищеного майна після початку його впровадження та використання на умовах, визначених абзацами дванадцятим - чотирнадцятим пункту 13 цього Порядку).

Статтею 47 Житлового кодексу України встановлено, що норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Таким чином, згідно положень абз. 5 п. 31 Порядку № 280, підставою для відмови у виплаті грошової компенсації є, зокрема, придбання, набуття у власність внутрішньо переміщеною особою житлового приміщення на підконтрольній Україні території, з нормою жилої площі, що відповідає нормі, визначеній статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), після призначення грошової компенсації.

В даному випадку судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, придбана позивачем у власність квартира за адресою: АДРЕСА_1 має житлову площею 11 кв.м, що є меншою за встановлену ст. 47 ЖК України норму жилої площі в Україні (тобто менше ніж 13,65 кв.м. на одну особу), а тому правових підстав для відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації, призначеної рішенням Міської комісії про призначення грошової компенсації від 11.09.2019 року № 128 у Міської комісії не було.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що виявлені факти придбання позивачем у власність квартири безумовно можуть слугувати підставою для перегляду раніше прийнятого рішення про призначення грошової компенсації, однак не є підставою для відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації відповідно до абз. 5 п. 31 Порядку № 280.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на наявність у ОСОБА_1 житла у розмірі середньої забезпеченості громадян жилою площею, яка згідно постанови Виконкому Одеського обласної ради народних депутатів та Президіума обласної ради федерації профспілок від 17.09.1991 року № 378, якою внесено зміни до постанови Виконкому Одеського обласної ради народних депутатів та Президіума обласної ради федерації профспілок від 16.01.1985 року № 52 «Про порядок надання жилих приміщень», складає в населених пунктах області 8.5 кв. м.

З огляду на зазначене апелянт вказував на те, що ОСОБА_1 є такою, що не потребує поліпшення житлових умов та на наявність підстав для зняття її з квартирного обліку, що і було зроблено згідно розпорядження Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.02.2024 року № 168/01-06.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення абзацу 5 пункту 31 Порядку № 280 пов`язують можливість прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації виключно з набуттям внутрішньо переміщеною особою у власність житлового приміщення з нормою жилої площі, що відповідає нормі, визначеній статтею 47 Житлового кодексу України, тобто житлового приміщення з нормою жилої площі - 13,65 кв.м. на одну особу, а тому розмір середньої забезпеченості громадян жилою площею не може бути застосований до спірних правовідносин та не впливає на прийняття рішення про виплату грошової забезпечення.

На думку колегії суддів, безпідставними є також посилання апелянта на той факт, що ОСОБА_1 не потребує поліпшення житлових умов, а також на прийняття Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради розпорядження про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, з огляду на те, що згідно абз. 6 п. 31 Порядку № 280 зняття внутрішньо переміщеної особи з квартирного обліку є окремою та самостійною підставою для прийняття рішення про відмову у виплаті особі грошової компенсації, яка не була покладена в основу спірного рішення, яке оскаржується у даній справі.

При цьому слід звернути увагу на те, що за положеннями Житлового кодексу України визнання осіб такими, що потребують поліпшення житлових умов є підставою для взяття таких осіб на відповідний облік Відповідно визнання особи такою, що не потребує поліпшення житлових умов може бути підставою для зняття особи з обліку.

Спірним у даній справі є питання правомірності прийнятого Міською комісією рішення про відмову позивачу у виплаті грошової компенсації, а питання наявності чи відсутності у позивача підстав для перебування на квартирному обліку не є предметом розгляду даної справи, а тому вказаним обставинам суд не може надавати правову оцінку.

При цьому колегія суддів ще раз звертає увагу на те, що оскільки підставою для відмови позивачу у виплаті грошової компенсації не був факт зняття її з квартирного обліку, виникнення таких обставин у подальшому не може бути підставою для визнання спірного рішення правомірним та обґрунтованим.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 2 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Умовою реалізації такого права є лише обставина того, що особа вважає, що її права, свободи або законні інтереси порушені. Спосіб захисту у формі оскарження акта індивідуальної дії передбачений нормами процесуального законодавства та направлений на відновлення порушених прийняттям такого акту прав особи.

Оскаржуване рішення комісії відповідає ознакам акту індивідуальної дії, безпосередньо впливає на права та інтереси позивача у справі, а тому може бути оскаржене позивачем, як особою, якої воно стосується, до суду адміністративної юрисдикції.

Щодо доводів апелянта про те, що виконавчий комітет Одеської міської ради не є належним відповідачем у справі, колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду першої інстанції ОСОБА_1 в якості відповідачів у справі вказала Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та виконавчий комітет Одеської міської ради.

29.12.2023 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було подано до суду першої інстанції клопотання про заміну неналежного відповідача виконавчого комітету ОМР на міську комісію з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

За наслідками розгляду поданого клопотання Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 08.01.2024 року вирішив залишити без задоволення клопотання виконавчого комітету Одеської міської ради про заміну неналежного відповідача та залучити до участі у розгляді справи № 420/34588/23 в якості співвідповідача міську комісію з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з огляду на положення Порядку № 280, згідно з якими повноваження щодо розгляду заяв щодо призначення та виплату грошової компенсації, прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації належить міській комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, то саме Міська комісія, створена за рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 210 від 31.05.2018 року є уповноваженим органом, який має відповідати за поданим ОСОБА_1 позовом.

Згідно ч. 3-4 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2023 року представником позивача були подані заперечення на клопотання виконавчого комітету Одеської міської ради про заміну неналежного відповідача у справі, що свідчить про незгоду позивача на заміну відповідача іншою особою. За таких умов заміна первинного відповідача у справі є неможливою, як і виключення його з числа відповідачів. При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залучення належного відповідача у справі Міської комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) в якості другого відповідача.

За наслідками розгляду даної справи суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення міської комісії в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації, призначеної рішенням міської комісії від 11.09.2019 року № 128, що свідчить про обрання судом першої інстанції належного способу захисту порушених прав позивача.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушень норм процесуального права не допустив.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, та не свідчать по неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Частиною 1статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук