Справа № 520/25322/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

"10" вересня 2024 р. № 520/25322/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 , Командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 , Командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення компенсації, в якій просить:

невідкладно зупинити дію індивідуального акту - пунктів 5, 5.2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині підполковника ОСОБА_2 від 31.07.2024 №324 щодо увільнення заявника з 31.07.2024 з посади офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 та виведення в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ;

заборонити суб`єктам владних повноважень: командувачу Сухопутних військ Збройних Силу України (командиру військової частини НОМЕР_3 ); командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (командиру військової частини НОМЕР_1 ) видавати накази на переміщення (перевід) ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_2 до будь-якої іншої військової частини, установи тощо, а також вчиняти будь-які інші дії та приймати інші рішення з цією метою - до прийняття рішення суду в цій або в іншій судовій справі;

зобов`язати відповідача - командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , або особу, що виконує його обов`язки, невідкладно вчинити певні дії (прийняти рішення), а саме, включити мене в склад сил та засобів по військовій частині НОМЕР_2 , які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі тактичної групи, оперативно-тактичного угруповання тощо;

зобов`язати відповідача - командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , або особу, що виконує його обов`язки, невідкладно письмово визначити і довести до заявника його обов`язки військової служби на час його перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 ;

зобов`язати відповідача - командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_1 ) невідкладно видати наказ про призначення ОСОБА_1 на вакантну посаду офіцера відділення психологічної підтримки персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 або іншу - за узгодженням із заявником.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно в подальшому ускладнити виконання рішення суду і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши доводи заяви та надані докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 КАС України.

Відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Отже, позивачем не зазначено з яких саме обставин він дійшов до висновку щодо існування, без вжиття заходів забезпечення позову, очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача.

Слід зазначити, що обраний позивачем захід забезпечення позову, фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, водночас, зазначене не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватість заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

зупинення дії індивідуального акту - пунктів 5, 5.2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині підполковника ОСОБА_2 від 31.07.2024 №324 щодо увільнення заявника з 31.07.2024 з посади офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 та виведення в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ;

заборони суб`єктам владних повноважень: командувачу Сухопутних військ Збройних Силу України (командиру військової частини НОМЕР_3 ); командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (командиру військової частини НОМЕР_1 ) видавати накази на переміщення (перевід) ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_2 до будь-якої іншої військової частини, установи тощо, а також вчиняти будь-які інші дії та приймати інші рішення з цією метою - до прийняття рішення суду в цій або в іншій судовій справі;

зобов`язання відповідача - командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , або особу, що виконує його обов`язки, невідкладно вчинити певні дії (прийняти рішення), а саме, включити мене в склад сил та засобів по військовій частині НОМЕР_2 , які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі тактичної групи, оперативно-тактичного угруповання тощо;

зобов`язання відповідача - командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , або особу, що виконує його обов`язки, невідкладно письмово визначити і довести до заявника його обов`язки військової служби на час його перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 ;

зобов`язання відповідача - командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_1 ) невідкладно видати наказ про призначення ОСОБА_1 на вакантну посаду офіцера відділення психологічної підтримки персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 або іншу - за узгодженням із заявником.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення та розпорядження.

Суд констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність дій відповідачів чи протиправність оскаржуваних рішень та розпорядження, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь позивача по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваного рішення - наказу суб`єкта владних повноважень, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Суд не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи викладене, у даному випадку відсутні підстави для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 294, 295, 297 КАС України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 , Командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення компенсації - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, проте, може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.