Справа № 320/31973/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року №320/31973/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши письмовому проваджені за правила спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Київського адміністративного окружного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві з вимогами :

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у неповерненні ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачених коштів у розмірі 4085,66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. та стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково (безпідставно) сплачені кошти у розмірі 4086,66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку Головного управління ДПС у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-277562-17 про сплату заборгованості єдиного соціального внеску ОСОБА_1 у розмірі 20 044, 72. Заборгованість нарахована за період з січня 2017 року по квітень 2019 року.

Позивач зазначає, що у даний період перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Вікторія», ТОВ «Юридична компанія «Чернобай та партнери» то ТОВ «НІМФА «РІДАН», а роботодавцями позивачки сплачені страхові внески за позивачку ОСОБА_1 як за найманого робітника за відповідний період, у позивачки відсутній був обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок як фізична особа-підприємець у друге.

Дана позиція підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві від 08.08.2022 у справі 640/1793/22, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу від 14.05.2019 № Ф-277562-17 , набрало законної сили 15.05.2023.

Позивач зазначає, що нею була здійснена часткова сплата боргу у розмірі 4085,66 грн. (згідно платіжних доручень № 13113, 1127, 8387), проте у зв`язку зі скасуванням судом вимоги про сплати боргу, отримання відповідачем грошових коштів від ОСОБА_1 у сумі 4085,66 грн. відбулося помилково (безпідставно).

З метою повернення сплачених коштів позивач направив звернення від 06.07.2023 року, щодо списання боргу та повернення безпідставно набутих грошових коштів у зв`язку зі скасуванням вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 14.05.2019 №Ф-277562-17.

Головним управлінням ДПС у м. Києві було відмовлено у повернені коштів у зв`язку з наявністю недоїмки у інтегрованій картці ОСОБА_1 у розмірі 15959,06 грн. Також, відповідач зазначив, що рішення суду не містило вимоги щодо приведення ІКП у відповідність.

Не погодившись з доводами позивача, відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що як вбачається з резолютивної частини рішення суду, контролюючий орган не зобов`язано вносити зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом коригування та виключення нарахованих сум єдиного внеску. Враховуючи викладене, Головне управління ДПС у м. Києві не має правових підстав для коригування інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кодом платежу 71040000.

Позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідач не викладає жодних заперечень щодо повернення надміру сплачених грошових коштів

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 відкрито адміністративне провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону №2464, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково, як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

За змістом статті 2 Закону №2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464, з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, у тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

У іншому випадку, якщо особа є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Таким чином, інше тлумачення норм Закону №2464-VІ щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Отже, для вірного визначення статусу фізичної особи, яка зареєстрована підприємцем і при цьому виконує найману працю, як працівник за якого сплачує ЄСВ саме роботодавець необхідно перевірити обставини щодо:

- наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця;

- здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок;

- нарахування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі №440/2149/19 (адміністративне провадження №К/9901/28514/19).

Сплата єдиного внеску за позивача роботодавцем також підтверджується реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження господарської діяльності судом не встановлено.

Головне управлінням ДПС у відзиві про наявність таких доходів не зазначало, у зв`язку з чим відповідно до частини 1 статті 86 КАС України обставини відсутності у позивача протягом 2017 - 2021 років доходу від власної підприємницької діяльності окремо від доходів, отриманих від роботодавців, не підлягають доказуванню.

Факт перебування особи на обліку в органах податкової служби не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється податковим органом незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (2017, 2018, 2019,), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Суд встановив, що позивач у період часу з 2017 по 2019 роки, за який відповідачем здійснено нарахування єдиного внеску оскаржуваною вимогою від від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17, був найманим працівником, отримував заробітну плату, з якої щомісячно відраховувались суми єдиного внеску не нижче встановленого законодавством розміру.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравши законної сили судовим рішення або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішення, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року по справі №922/643/19).

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:

- обставина встановлена судовим рішенням;

- судове рішення набрало законної сили;

- у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.

Судом у справі № 640/1796/22 рік встановлено, що «що позивач упродовж строку з 01.03.2016 по 30.08.2019 перебувала у трудових відносинах з: Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» з 15.03.2016 по 09.12.2016 на посаді директора; Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Чернобай та партнери» з 12.12.2016 по 24.02.2017 на посаді юриста; Товариством з обмеженою відповідальністю «НІМФА «РІДАН» з 01.03.2017 по 30.08.2019 на посаді юриста - зазначене підтверджується записами до трудової книжки серія НОМЕР_2 від 30.09.2003.

Відповідно до довідки від 16.12.2021 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України роботодавцями позивача у спірний період 2017-2019 позивачу нарахована заробітна плата та сплачені страхові внески.

В той же час, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві прийнято вимогу про сплату ЄСВ за період з 2017 року по 08 червня 2019 року на суму 20044,72 грн.

Таким чином, у період, за який нараховано внесок від здійснення підприємницької діяльності, позивач не займалася останньою, оскільки перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Чернобай та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІМФА «РІДАН», які сплачували внесок з її заробітної плати позивачки.

За таких обставин, податкова вимога про сплату боргу від 14 травня 2019 року №Ф-277562-17 підлягає скасуванню».

Суд зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/1796/22, яке набрало законної сили 15.05.2023, має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 (далі Порядок №5).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Загальні положення» Порядку інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

Згідно пункту 1 розділу ІІ «Інтегрована картка платника» Порядку № 5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Пунктом 3 розділу II визначено, що ІКП закриваються структурним підрозділом, що здійснює облік платежів, у разі проведення заходів щодо зняття з обліку платників у податкових органах у зв`язку з припиненням платника податків або відсутністю за неосновним місцем обліку об`єктів оподаткування, або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

Територіальні органи ДПС проводять заходи, пов`язані з ліквідацією або реорганізацією платників податків, у тому числі формують відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів та відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року №462) та Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року №1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330.

Підрозділ, що здійснює облік платежів, за основним та неосновним місцем обліку закриває ІКП не пізніше наступного робочого дня після формування відомостей в частині тих податків і зборів, щодо яких відсутня заборгованість на відповідній території, та відомостей з відміткою про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Підрозділ, що здійснює облік платежів, закриває ІКП у територіальному органі ДПС за неосновним місцем обліку у разі відсутності об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, на відповідній території та після виконання підрозділами, які здійснюють адміністрування платежів, контрольно-перевірочні заходи, погашення боргу, адміністративне та судове оскарження, відповідних процедур щодо підтвердження повноти розрахунків по платежах, контроль за справлянням яких здійснюють податкові органи.

При цьому в інформаційній системі ІКП закриваються із встановленням дати закриття за умов:

погашення сум податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені та/або списання сум податкового боргу, штрафних санкцій та пені;

повернення платнику помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та/або списання до бюджетів за заявою платника;

повернення платнику помилково та/або надміру сплачених коштів єдиного внеску та/або списання до фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за заявою платника;

відсутності розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань, податкового боргу або іншої заборгованості, контроль за справлянням якої покладено на податкові органи, яка може бути розстрочена (відстрочена) згідно з чинним законодавством, не погашених на дату закриття ІКП;

повноти відображення в ІКП результатів контрольно-перевірочної роботи.

Інформація щодо нарахувань та надходжень платежів до бюджетів за платниками, у яких закриті ІКП, враховується в звітності податкових органів до кінця відповідного року, у якому відбулось таке нарахування та/або сплата.

За наявності грошових зобов`язань або податкового боргу, або неузгоджених сум грошових зобов`язань, які оскаржуються в адміністративному або судовому порядку, податковий орган не здійснює подальші процедури щодо закриття ІКП до їх погашення або визнання такого боргу безнадійним та його списання у порядку, визначеному статтею 101 розділу II Кодексу.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку №5, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю: реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП; реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення; реєстр контролю наявності ІКП без ознаки «Платник відсутній в реєстрі» відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку.

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку - здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року у справі №826/9288/18.

Відтак, зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків у спірних правовідносинах є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, такий спосіб відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом.

Як вже було зазначено, вимога контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) у разі її скасування судом вважається відкликаною.

Таким чином, суд доходить висновку, що облік відповідачем в ІКП недоїмки з єдиного внеску після скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17 у розмірі 20 044, 72 грн є безпідставним.

Таким чином, відповідач зобов`язаний привести у відповідність інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. згідно скасованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17 у розмірі 20 044, 72 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у неповерненні ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачених коштів у розмірі 4 085, 66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. та стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково (безпідставно) сплачені кошти у розмірі 4 086, 66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку Головного управління ДПС у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою повернення сплачених коштів позивач направив звернення від 06.07.2023 року, щодо списання боргу та повернення безпідставно набутих грошових коштів у зв`язку зі скасуванням вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17.

Головним управлінням ДПС у м. Києві було відмовлено у повернені коштів у зв`язку з наявністю недоїмки у інтегрованій картці ОСОБА_1 у розмірі 15 959, 06 грн., що вбачається з листа №61188/6/26-15-24-07-07 від 28.07.2023 року.

Суд зауважує, що єдиною підставою повернення коштів стало наявність недоїмки в розмірі 15959, 06 грн.

Суд зауважує, що позивачем було сплачено єдиний внесок в розмірі 4085, 66 грн., що Відповідачем не заперечувалося та підтверджується відомостями з інтегрованої картки платника податків, яка міститься в матеріалах справи. На момент надання відповіді, відповідно до листа №61188/6/26-15-24-07-07 від 28.07.2023 року була наявна заборгованість в сумі 15 959, 06 грн. Отже, загальна сума заборгованості становила ?20 044,72? грн. (4085,66 грн.+15959,06). ????

Таким чином, суд доходить висновку, що сума наявної заборгованості відповідає сумі, яка зазначена у вимозі про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17 у розмірі 20 044, 72 грн. та має однакову правову природу. Дане твердження Відповідачем не заперечується та підтверджується наданими поясненнями у відзиві на позовну заяву.

Як було встановлено раніше, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14.05.2019 № Ф-277562-17 у розмірі 20044,72 грн була скасована в судовому порядку.

Отже, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року у справі №826/9288/18.

Таким чином, облік відповідачем в ІКП недоїмки з єдиного внеску після скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17 у розмірі 20 044, 72 грн є безпідставним, проте Відповідачем не здійснено жодних дій по коригуванню інтегрованої картки платника податків після скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14.05.2019 р. № Ф-277562-17 у розмірі 20 044, 72 грн.

Суд зазначає, що порядок повернення надміру та/або помилково сплачених платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегулюльовано «Порядоком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів» затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417 (далі Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок (пункт 2 Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів (пункт 6 Порядку).

Враховуючи той факт, що єдиною підставою відмови у поверненні грошових коштів, стало наявність недоїмки по сплаті єдиного внеску, яка скасована у судовому порядку.

Суд доходить висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у неповерненні ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачених коштів у розмірі 4 085, 66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. та необхідності стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково (безпідставно) сплачені кошти у розмірі 4086,66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку Головного управління ДПС у м. Києві.

Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 2 статті 73 КАС України, передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до норм частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові виграти, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп., з огляду на що, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2147 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві привести у відповідність дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. згідно скасованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14.05.2019 № Ф-277562-17 у розмірі 20044,72 грн.

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у неповерненні ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплачених коштів у розмірі 4085,66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп.

4. Зобов`язати стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково (безпідставно) сплачені кошти у розмірі 4086,66 грн (чотири тисячі вісімдесят п`ять гривень) 66 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відповідного рахунку Головного управління ДПС у м. Києві.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2147 грн. (дві тисячі сорок сім гривень) 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.