Справа № 200/2374/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року справа №200/2374/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 р. у справі № 200/2374/24 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування і виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час за період з 7 листопада 2015 року по 7 травня 2021 року, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (61 день) за 2015-2021 роки, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити грошове забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час за період з 7 листопада 2015 року по 7 травня 2021 року, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (61 день) за 2015-2021 роки, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування і виплати компенсації за невикористану частину відпустки (56 днів), а також в частині позовних вимог зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію за невикористану частину відпустки (56 днів).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час за період, компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017. Зобов`язано Головне управління національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час, компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів зазначає, що позивачем при звільненні зі служби в поліції у 2021 році було невикористано 15 діб чергової відпустки, за яку і виплачена компенсація. Що стосується невикористаних 5 днів чергових відпусток за 2015-2016 роки, то виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки нормами Закону №580-VIII та Порядку №260 не передбачена. Отже, правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані ним дні чергових відпусток за попередні роки які передують року звільнення відсутні.

До листопада 2017 року Порядком №1078 не було передбачено проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Більш того, ГУНП в Донецькій області є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок державного бюджету, і не може брати на себе зобов`язання понад наявні кошторисні призначення та на цілі, прямо не визначені нормативними актами.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 10.03.2023.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП від 07.11.2015 № 72 о/с, призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно з штатним розписом, з 7 листопада 2015 року, зокрема ОСОБА_1 (М-084463), який мав спеціальне звання підполковник міліції, старшим інспектором Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, присвоївши йому спеціальне звання підполковник поліції.

Згідно з витягом з наказу ГУ НП від 30.12.2016 № 442 о/с призначено підполковника поліції ОСОБА_1 старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Краматорського відділу поліції, з посадовим окладом 2500 гривень, увільнивши його від посади старшого інспектора Краматорського відділу поліції.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП від 04.04.2019 № 133 о/с, призначено підполковника поліції ОСОБА_1 (0112534) - старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського відділу поліції, з посадовим окладом 2500 гривень, увільнивши його від посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції цього відділу поліції.

Згідно з витягом з наказу ГУ НП від 22.04.2019 № 159 о/с, призначено підполковника поліції ОСОБА_1 - начальником відділу превенції Краматорського відділу поліції, з посадовим окладом 3100 гривень, увільнивши його від посади старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції цього відділу поліції.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП від 20.01.2021 № 41 о/с призначено з 20 січня 2021 року підполковника поліції ОСОБА_1 (0112534) - начальником сектору публічного порядку відділу превенції Краматорського районного управління поліції, з посадовим окладом 2700 гривень та установлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 55 %, увільнивши його від посади начальника відділу превенції Краматорського відділу поліції (за власною ініціативною).

Згідно з витягом з наказу ГУ НП від 07.05.2021 № 274 о/с, по особовому складу, установлено, що відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну полінію» звільнено зі служби в поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) підполковника поліції ОСОБА_1 (0112534) - начальника сектору публічного порядку відділу превенції Краматорського районного управління поліції з 7 травня 2021 року, без встановлення йому у травні 2021 року премії. Зазначено, що вислуга років на 7 травня 2021 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 24 роки 9 місяців 3 дні, у пільговому обчисленні - 36 років 9 місяців 2 дні. Вважати невикористану відпустку за 2021 рік у кількості 15 діб.

Листом Краматорського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області від 19.03.2024 № 28 аз/201/01-2024 повідомлено про те, що полковник поліції ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 07.05.2021 залучався до несення служби у добових нарядах як відповідального від керівництва або його помічника у Краматорському ВП, а саме, - добове несення служби- 125 разів 3000 (три тисячі) годин. З яких у нічний час 1500 (півтори тисячі) годин.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Донецькій області від 28.03.2024 № 235/12/01-2024 установлено, що за даними обліків ВПС УКЗ Головного управління Національної поліції Донецькій області ОСОБА_1 (0112534), колишній начальник сектору публічного порядку відділу превенції Краматорського районного управління поліції, проходив службу в ГУНП в Донецькій області з 07.11.2015 до 07.05.2021, наказом ГУНП в Донецькій області від 07.05.2021 № 274 о/с його було звільнено з лав Національної поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 Розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Зазначено, що за період служби не використав основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки:

- у 2015 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час складала 4 доби: частини основної оплачуваної відпустки - 4 доби, додаткової оплачуваної відпустки - 0 діб. Не використано частину основної оплачуваної відпустки у кількості 4 діб;

- у 2016 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки складала 45 діб: основної оплачуваної відпустки- 30 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 15 діб. Використано основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб з 18.05.2016 до 16.06.2016 (наказ ГУНП в Донецькій області від 09.06.2016 № 144 о/с) та додаткову оплачувану відпустку у кількості 14 діб з 01.11.2016 до 14.11.2016 (наказ ГУНП в Донецькій області від 19.10.2016 № 346 о/с). Не використано додаткову оплачувану відпустку у кількості 1 доби;

- у 2017 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки складала 45 діб: основної оплачуваної відпустки - 30 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 15 діб. Використано основну оплачувану відпустку у кількості 31 доби (з урахуванням 1 святкового дня) та додаткову оплачувану відпустку у кількості 15 діб з 14.05.2017 до 08.06.2017 (наказ ГУНП в Донецькій області від 22.04.2017 № 197 о/с) та з 23.10.2017 до 11.11.2017 (наказ ГУНП в Донецькій області від 25.09.2017 № 462 о/с);

- у 2018 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки складала 45 діб: основної оплачуваної відпустки - 30 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 15 діб. Використано основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб з 02.07.2018 до 31.07.2018 (наказ ГУНП в Донецькій області від 22.06.2018 № 245 о/с) та додаткову оплачувану відпустку у кількості 16 діб (з урахуванням 1 святкового дня) з 26.03.2018 до 10.04.2018 (наказ ГУНП в Донецькій області від 20.02.2018 № 70 о/с);

- у 2019 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки складала 45 діб: основної оплачуваної відпустки - 30 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 15 діб. Використано основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб з 22.05.2019 до 10.06.2019 (наказ ГУНП в Донецькій області від 29.04.2019 № 174 о/с) та з 04.09.2019 до 13.09.2019 (наказ ГУНП в Донецькій області від 30.08.2019 № 395 о/с), додаткову оплачувану відпустку у кількості 15 діб з 04.12.2019 до 18.12.2019 (наказ ГУНП в Донецькій області від 29.11.2019 №518 о/с);

- у 2020 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки складала 45 діб: основної оплачуваної відпустки - 30 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 15 діб. Використано основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб з 01.07.2020 до 20.07.2020 (наказ ГУНП в Донецькій області від 25.06.2020 № 226 о/с) та з 22.02.2021 до 03.03.2021 (наказ ГУНП в Донецькій області від 01.02.2021 № 100 о/с), додаткову оплачувану відпустку у кількості 16 діб (з урахуванням 1 додаткового дня за донорство) з 07.12.2020 до 22.12.2020 (наказ ГУНП в Донецькій області від 18.11.2020 № 488 о/с);

- у 2021 році тривалість щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час складала 15 діб: частини основної оплачуваної відпустки - 15 діб, додаткової оплачуваної відпустки - 0 діб. Не використано частину основної оплачуваної відпустки у кількості 15 діб, які були компенсовані при звільненні.

Крім того, зазначено, що відповідно до обліків УКЗ ОСОБА_1 на підставі рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 15.04.2016 № 6/І/V/22 відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надано статус учасника бойових дій, 22.06.2016 управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області на підставі вказаного рішення видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 . Також зазначено, що згідно з обліками УКЗ ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2019 рік використано у кількості 14 діб з 16.02.2019 до 01.03.2019 (наказ ГУНП в Донецькій області від 15.02.2019 № 73 о/с), за 2020 рік використано у кількості 14 діб з 01.03.2020 до 14.03.2020 (наказ ГУНП в Донецькій області від 20.02.2020 № 67 о/с). Додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік та за 2021 рік не використав.

Відповідно до копії довідки Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Донецькій області від 28.03.2024 № 236/12/01-2024 установлено, що згідно з обліками УКЗ ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2019 рік використав у кількості 14 діб з 16.02.2019 до 01.03.2019 (наказ ГУНП в Донецькій області від 15.02.2019 № 73 о/с), за 2020 рік використано у кількості 14 діб з 01.03.2020 до 14.03.2020 (наказ ГУНП в Донецькій області від 20.02.2020 № 67 о/с). Додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік та за 2021 рік не використав.

У листі УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 20.03.2024 № 19аз/26/ос-2024 зазначено, що суми нарахованої та виплаченої (позивачу) доплати за службу в нічний час відображені в довідках, які до даються до цього листа.

До вказаного листа додані архівні відомості №№ 1-6 щодо позивача за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року, з січня 2018 року по грудень 2018 року, з січня 2019 року по грудень 2019 року, з січня 2020 року по грудень 2020 року, з січня 2021 року по травень 2021 року.

У цих архівних відомостях наведена інформація щодо нарахування позивачу доплати за роботу в нічний час: - в квітні 2017 року у розмірі 120,00 грн; - в травні 2017 року у розмірі 103,62 грн; - в червні 2017 року у розмірі 66,04 грн; - в жовтні 2017 року у розмірі 93,75 грн; в листопаді 2017 року у розмірі 62,87 грн; - в грудні 2017 року у розмірі 59,66 грн; - в квітні 2018 року у розмірі 31,44 грн; - травні 2018 року у розмірі 34,54 грн; - в червні 2018 року у розмірі 52,71 грн; - в липні 2018 року у розмірі 55,03 грн; - у вересні 2018 року у розмірі 90,00 грн; в жовтні 2018 року у розмірі 65,63 грн; в листопаді 2018 року у розмірі 89,49 грн; - в грудні 2018 року у розмірі 89,49 грн; - в січні 2019 року у розмірі 66,46 грн; - у лютому 2019 року у розмірі 93,75 грн; - в березні 2019 року у розмірі 65,63 грн; - в квітні 2019 року у розмірі 99,06 грн; - в травні 2019 року у розмірі 162,75 грн. Також зазначена інформація про нарахування індексації з грудня 2017 року.

Позивач також надав до суду розрахункові листи за період з листопада 2015 року по травень 2021 року.

Відповідач надав до суду довідку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Донецькій області від 09.05.2024 № 285 щодо нарахування та виплати доплати за службу в нічний час, компенсації за невикористану щорічну відпустку, індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби в ГУ НП в Донецькій області з 07.11.2015 по 07.05.2021 в якій зазначено, облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. В довідці обліку несення поліцейськими служби в нічний час не передбачено відображення місця несення служби, а саме СОГ або охорону громадського(публічного) порядку. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Також зазначено, що наказом ГУНП в Донецькій області від 07.05.2021 № 274 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) з 7 травня 2021 року та оголошено невикористану відпустку за 2021 рік у кількості 15 діб. Зазначено, що в травні 2021 ОСОБА_1 була нарахована і виплачена грошова компенсація за 15 діб невикористаної щорічної відпустки в сумі 5506,38 грн. З відрахуванням обов`язкових податків та зборів, на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 5423,78 грн. Також зазначено, що законні підстави для проведення індексації грошового забезпечення поліцейським до листопада 2017 року відсутні.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Донецькій області від 03.05.2024 № 1050/12/01-2024, додаткову відпустку, як учасник бойових дій за 2016 рік, 2017 рік , 2018 рік і за 2021 рік позивач не використав, відповідні рапорти до УКЗ ГУ НП в Донецькій області не надходили.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року у справі № 200/4912/23 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у кількості 56 днів, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2021 роки. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у загальній кількості 56 днів, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2021 роки. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі №200/4912/23. Розпочато підготовку справи до апеляційного розгляду. Продовжено термін розгляду адміністративної справи.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

При цьому, зміни щодо поліцейських були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (набрала чинності 24 жовтня 2017 року) шляхом доповнення абзацу п`ятого після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Згідно пп. 4 і 5 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, приписами п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року (який застосовувався до 1 грудня 2015 року), було передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З наведеного вбачається, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №815/2590/18 зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Суд зауважує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про наявність протиправної бездіяльності, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом № 580-VІII та Законом №1282-ХІІ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно).

Отже, не нарахування та не виплата позивачу у ці періоди індексації грошового забезпечення є неправомірною.

Щодо доводів апелянта, що виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки нормами Закону №580-VIII та Порядку №260 не передбачена, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 24 Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) передбачено, що в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 60 Закону №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1-4 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 8-11 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Отже, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач при звільненні зі служби в поліції за 2015 і 2016 рік не використав 4 і 1 доби щорічної основної оплачуваної відпустки відповідно.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації за 5 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2015 і 2016 роки.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 р. у справі №200/2374/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 р. у справі №200/2374/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко