Справа № 420/7321/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 вересня 2024 р. м.ОдесаСправа № 420/7321/24
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Осіпова Ю.В., суддів: Коваля М.П., Скрипченка В.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 10.11.2023р. №15001-23-1 щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 наступних виплат: одноразової допомоги сім`ї загиблого, одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, та щомісячної страхової виплати особі, яка на день смерті потерпілого мала право на одержання від нього утримання. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наступні виплати: одноразову допомогу сім`ї загиблого (як дружині), одноразову страхову виплату кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого (на користь падчерки її чоловіка ОСОБА_2 ), та щомісячні страхові виплати особі, яка на день смерті потерпілого мала право на одержання від нього утримання (на користь падчерки її чоловіка ОСОБА_2 ), у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 . Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 13.06.2024р. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху з підстав не сплати відповідачем судового збору та відсутності доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів ОСОБА_1 . Апелянту надано 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Вказану вище ухвалу було направлено в електронний кабінет відповідача та отримано ним - 17.06.2024р., що підтверджується відповідною довідкою.

26.06.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ГУ ПФУ в Одеській області про усунення недоліків апеляційної скарги.

Водночас, з огляду на те, що клопотання не містило платіжної інструкції про сплату судового збору та доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу, ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024р. апелянту продовжено строк для усунення недоліків з ініціативи суду (з метою недопущення порушення права сторони на доступ до правосуддя).

Вказану ухвалу направлено на електронну адресу відповідача та отримано ним 02.07.2024р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

08.07.2024р. до суду надійшла заява апелянта про усунення недоліків з наданням платіжної інструкції про сплату судового збору у розмірі 1453,44 грн.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

22.07.2024р. позивачем подано клопотання про повернення апеляційної скарги, мотивуючи вимоги якого, звернула увагу на те, що апелянтом було усунуто недоліки апеляційної скарги не в повному обсязі, що, власне, мало б стати підставою для повернення такої скарги апелянту.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024р. клопотання позивача було задоволено, апеляційне провадження - закрито як помилково відкрите, а апеляційну скарга ГУ ПФУ в Одеській області - повернуто апелянту.

02.08.2024р. відповідачем повторно подано апеляційну скаргу на рішення суду 1-ї інстанції від 15.05.2024р., у якій, зокрема, заявлено клопотання про поновлення строку оскарження судового рішення. В обґрунтування доводів клопотання вказано, що у зв`язку з технічними причинами до клопотання про усунення недоліків первинної апеляційної скарги не було додано квитанції про сплату судового збору, а також доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024р. у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження - відмовлено та, як наслідок, залишено його апеляційну скаргу без руху з підстав пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення та не доплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги.

Одночасно, апелянту надано 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних вище недоліків поданої ним апеляційної скарги.

28.08.2024р. до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування доводів клопотання відповідач зазначив про те, що на підтвердження реального наміру здійснити апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції він без необґрунтованих затримок скористався своїм правом на повторне звернення до суду. У зв`язку із цим, апелянт просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження в розглядуваній справі поважними та поновити його.

Дослідивши вищезазначені доводи відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ч.1 ст.295 КАС України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду ухвалено - 15.05.2024р. А відтак, строк на апеляційне оскарження вказаного рішення суду 1-ї інстанції, у даному випадку, спливає - 14.06.2024р.

Натомість, апеляційна скарга вдруге подана відповідачем до суду апеляційної інстанції лише 02.08.2024р., тобто з пропуском передбаченого КАС України строку на апеляційне оскарження.

Аналіз положень ст.ст.5,13 і 293 КАС України дозволяє дійти висновку про те, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленим судовим рішенням після розгляду справи у суді першої інстанції, можуть скористатися правом його оскарження в апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк.

Відповідно до ч.5 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Однак, КАС України передбачає і можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків КАС України передбачено з метою дисциплінування учасників справи та своєчасного виконання ними передбачених цим же Кодексом процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці процесуальні строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено виключно у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обставини пропуску строку звернення до суду є оціночними, комплексними і такими, що потребують дослідження в кожному окремому випадку. Питання наявності або ж відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою поважними вирішується судом апеляційної інстанції на підставі фактичних обставин справи, із урахуванням наведених обґрунтувань та наданих доказів.

Водночас, доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається лише на особу, яка звертається із апеляційною скаргою, та клопотанням щодо поновлення такого строку.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019р. у справі №826/17879/17.

При вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження, необхідно надавати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення визначеного у ст.295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційного провадження (вперше) до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.

Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та, зокрема, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Судова колегія звертає увагу відповідача, що повернення раніше поданої апеляційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду апеляційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, адже у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Також, варто зазначити про те, що звернення до суду з апеляційної скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення, то реалізація цього права має відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, ГУ ПФУ в Одеській області у поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не обґрунтовує пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, враховуючи той факт, що апеляційна скарга, яка була подана вперше - 13.06.2024р. та, у подальшому, залишена без руху - 17.06.2024р. (строк на усунення недоліків якої був у подальшому продовжений) і повернута - 18.07.2024р. (отримана - 22.07.2024р.), в той час як повторне звернення відповідача з апеляційною скаргою відбулося - 02.08.2024р.

Отримання ж відповідачем зазначених вище ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду підтверджується довідками суду про доставлення електронних листів, які, у свою чергу, є належними доказами отримання стороною копій судових рішень, із урахуванням приписів п.2 ч.6 ст.251 КАС України.

Отже, у даному випадку, судова колегія констатує, що відповідачем допущено необ`єктивне та необґрунтоване зволікання з поданням апеляційної скарги, оскільки повторне звернення до суду апеляційної інстанції відбулося майже через три місяці після ухвалення судового рішення, що, у свою чергу, значно перевищує строк, встановлений ст.295 КАС України.

Підставою для повернення апеляційної скарги, поданої 13.06.2024р., стала несплата апелянтом судового збору та ненадання доказів її направлення позивачу у спосіб, визначений положенням КАС України.

У цьому контексті, варто зауважити, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції надав відповідачу достатній процесуальний строк (який також був продовжений) для вирішення питання, пов`язаного зі сплатою судового збору, а також, на що судом неодноразово зверталася увага, надання доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу.

Наведена підстава, з огляду на релевантну практику Верховного Суду, стала підставою для закриття провадження як помилково відкритого та, відповідно, повернення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області.

Також, судова колегія критично оцінює посилання апелянта на надмірне навантаження ГУ ПФУ в Одеській області, як на поважність причин пропуску ним строку подання апеляційної скарги, оскільки дані обставини не є такими, які не є об`єктивно непереборними і не пов`язані, виходячи із змісту заяви відповідача, з дійсними істотними перешкодами або ж труднощами для своєчасного вчинення відповідачем у справі процесуальних дій.

Враховуючи наведені вище обставини, посилання відповідача на технічні причини не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб (надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу, а також надання відповідних доказів до суду) є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

При цьому, апелянтом у заяві про усунення недоліків таких причин (інших ніж ті, що ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024р. було визнано неповажними) не наведено та відповідних доказів не надано.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання відносно поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011р. у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Серед іншого, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, а також мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У п.46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», т.б. принципу «остаточності рішення», згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Частиною 2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права із урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, приписи п.4 ч.1 ст.299 КАС України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, беручи до уваги значний пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, а також враховуючи доводи клопотання позивача, в якому вона категорично заперечувала щодо відкриття провадження за апеляційною скаргою, поданою пенсійним органом повторно, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління ПФУ в Одеській області про поновлення строку апеляційного оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Осіпов Ю.В.
Судді Коваль М.П.
Скрипченко В.О.