Справа № 600/7116/23-а
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Житомир справа № 600/7116/23-а

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить суд стягнути кошти за вартість предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, на загальну суму 22 658,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 №223, відповідача виключено зі списку особового складу військової частини відповідно до підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому відповідач має відшкодувати вартість предметів речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився, у розмірі 22 658,63 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду справу передано для подальшого розгляду до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк відповідачеві для подання відзиву.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, тому відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.10.2021 №215, рекрута ОСОБА_1 , призначену наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 103-РС від 25.10.2021 на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення, яка прибула з ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 25.10.2021 відповідача зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, в тому числі речового.

Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідач проходила військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 .

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 01.11.2022 по справі №295/10884/22 (набрав законної сили 02.12.2022) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 1 рік.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2023 № 223, солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) № 49-РС від 31.05.2023 згідно підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 04.08.2023 відповідач виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі речового. Абзацами 8-9 пункту 7 даного наказу визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 16838 грн. 77 коп. та 5819 грн. 86 коп. відповідно.

Під час звільнення з відповідача не було утримано грошові кошти за недоніс речового майна на загальну суму 22658 грн. 63 коп. згідно довідок-розрахунків №41 від 11.07.2023 (на суму 16838 грн. 77 коп.) та №38 від 11.07.2023 (на суму 5819 грн. 86 коп.).

Надаючи правову оцінку обставинам що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей урегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232).

Правилами абзацу другого пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідно до довідок-розрахунків №41 та №38 від 11.07.2023 загальна сума за недоніс речового майна становить 22 658 грн. 63 коп.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2023 №223 визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна в сумі 22 658 грн. 63 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звільнена з військової служби відповідно до підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому вона зобов`язана відшкодувати суму вартості виданих їй предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились, на суму 22 658 грн. 63 коп.

Оскільки станом на час подання позову та судового розгляду справи відповідач не відшкодувала вартість предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, суд вважає доведеним право позивача на стягнення такого відшкодування в сумі 22 658 грн. 63 коп.

А відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи задоволення позовних вимог сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат із сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість виданих їй предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 22 658 (двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн. 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

10.09.24