Справа № 278/3849/24
Суддя: ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/3849/24
Провадження по справі №2-а/276/23/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.;

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника позивача Лисака М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення №2/148 від 14 червня 2024 року; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №2/148 від 14 червня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що в постанові №2/148 вказано, що 06 травня 2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 15 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, у визначений час ОСОБА_1 не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомив. Та зазначено, що з моменту вручення повістки до його розшуку та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно не з`являвся, а отже зазначеною постановою було встановлено що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на останнього штраф у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною та необґрунтованою. Зазначив, що 06 травня 2024 року він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де окрім отримання повістки про виклик на 15 травня 2024 року, отримав також направлення на проходження медичного огляду для проходження ВЛК. Позивачу під час вручення повістки було роз`яснено, що 15 травня 2024 року він має з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 з готовими результатами обстежень лікарів для проведення медичного огляду та складання висновку проходження ним ВЛК.

Зважаючи на вищезгадане направлення, він належним чином звертався до закладів охорони здоров`я. 15 травня 2024 року позивач не встиг отримати всі необхідні висновки і довідки для проходження ВЛК, а тому, звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому повідомили, що він має прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 коли отримає всі необхідні довідки. Відтак, позивач продовжив проходження медичних обстежень.

За результатами проведених досліджень, ОСОБА_1 отримав довідку військово-лікарської комісії від 25 травня 2024 року про те, що він пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі статті 61-а графи II Розкладу хвороб, графи: ТДВ_Б, відповідно до якої він визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

12 червня 2024 року позивачем отримано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, його, як особу яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, було викликано на 10 год.00 хв. 14 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14 червня 2024 року заявник з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 йому було вручено копію Постанови №2/148. Разом з тим, можливості надати пояснення позивачу під час вручення постанови не надали, також не роз`яснили суті обвинувачення, а усні пояснення щодо обставин обвинувачення не було взято до уваги.

Також, в постанові не зазначено жодних доказів вчинення правопорушення: ані акту фіксування відмови від повістки, ані акту фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці, відсутні посилання й на інші докази. У постанові не зазначені докази, на підставі яких вона постановлена, в тому числі і на протокол про адміністративне правопорушення, і на пояснення позивача, в яких він відмовився від давання показань відповідно до ст. 63 Конституції України.

Крім того, редакція закону, якою передбачено положення, як підставу накладення адміністративного стягнення - частина 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення набула чинності лише 19.05.2024 року, тобто вже після нібито скоєння ОСОБА_1 правопорушення. Відтак, при складанні постанови №2/148 та визначенні санкції за порушення ОСОБА_1 частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення були застосовані норми Закону, що не діяли на момент нібито вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 28.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк, до початку розгляду справи по суті, для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позов просив задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви у встановлений строк до суду відзиву та доказів на підтвердження заперечень проти позову не надав.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Судом встановлено, що 14.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову №2/148 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою накладено на останнього штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції відповідно до звернення №1421 від 21.05.2024 про розшук і доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 06 травня 2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 15 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, у визначений час ОСОБА_1 не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомив. Зазначено, що з моменту вручення повістки до його розшуку та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно не з`являвся. ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , порушуючи вимоги абз. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`явився за викликом у визначений в повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Постанову складено в присутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, жодних доказів на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення - що він 06 травня 2024 року, отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 15 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте, у визначений час ОСОБА_1 не з`явився, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем суду не подано, як і не надано відзиву на позов з доказами, які б підтверджували викладені у постанові обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У свою чергу, позивач стверджує, що 06 травня 2024 року він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де окрім отримання повістки про виклик на 15 травня 2024 року, отримав також направлення на проходження медичного огляду для проходження ВЛК. Позивачу під час вручення повістки було роз`яснено, що 15 травня 2024 року він має з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 з готовими результатами обстежень лікарів для проведення медичного огляду та складання висновку проходження ним ВЛК. Звернувшись 15 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому повідомили, що він має прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли отримає всі необхідні довідки. Відтак, позивач продовжив проходження медичних обстежень.

Згідно з наданими позивачем доказами, він 06.05.2024 отримав картку №199 медичного огляду військовозобов`язаного, в якій наявні відомості про відвідування ним лікарів; 14.05.2024 отримав консультаційний висновок ортопеда травматолога в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського»; 17.05.2024 - проходив ультразвукове дослідження серця; в період з 14.05.2024 по 23.05.2024 проходив обстеження в КНП «Хорошівська лікарня», про що свідчить акт №318 від 23.05.2024; 25.05.2024 отримав довідку військово-лікарської комісії про те, що він пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі статті 61-а графи II Розкладу хвороб, графи: ТДВ_Б, він є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не отримано.

Суд вважає, що складення постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Окрім того, обгрунтованими є доводи позивача про те, що при складанні Постанови №2/148 та визначенні санкції за порушення ОСОБА_1 частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення були застосовані норми Закону, що не діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту Постанови № 2/148 вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився 15 травня 2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до резолютивної частини Постанови №2/148, ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, редакція закону, якою передбачено положення, як підставу накладення адміністративного стягнення - частина 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення набула чинності лише 19.05.2024 року, тобто вже після ймовірного скоєння ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до положень статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, при складанні Постанови №2/148 та визначенні санкції за ймовірне порушення ОСОБА_1 частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення були застосовані норми Закону, що не діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, суд приходить до висновку, що дії відповідача по винесенню постанови є незаконними, оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог закону, а тому вона, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, згідно положення ч. 1ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення №2/148 від 14 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ,; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя А.М. Збаражський