Справа № 380/8455/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 рокусправа № 380/8455/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» (місцезнаходження: вул. Головна, 187, м. Чернівці, 58000; ) звернулося з позовною заявою до Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ ВП: 43971343), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900031/2 від 12.01.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900033/2 від 15.01.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900034/2 від 15.01.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900040/2 від 16.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданих позивачем митних декларацій, прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів. Вважає такі рішення необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження митної вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема вказує, що під час митного оформлення товару згідно досліджуваних митних декларацій Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності. У рішенні про коригування митної вартості наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.

Відповідач стверджує, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.09.2024 відмолено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» (LLC «BUCOVINIAN UNIVERSAL COMPANY») (покупцем) та компанією «Energy 3000 solar GmBH» (продавцем) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 01-23 від 01.02.2023 (далі - Контракт) предметом якого є зобов`язання продавця продати, а покупця придбати товар (у даній справі - сонячні фотомодулі) за асортиментом, цінами, термінами і в кількості згідно Інвойсів.

На виконання умов вищевказаного зовнішньоекономічного Контракту згідно рахунку-фактури (інвойсу) № АТ22224223 від 11.12.2023 позивач придбав у продавця товар - фотоелектричні модулі-сонячні панелі марки Longi LR5-72HPH-555M у кількості 620 шт.

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № 23UA87U4 від 26.12.2023 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: рахунок-фактуру (інвойс) №АТ42350385 від 18.12.2023; рахунок-проформу №АТ22224223 від 11.12.2023; автотранспортну накладну б/н від 19.12.2023; декларацію про походження товару №АТ42350385 від 18.12.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №37 від 13.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №15/2004 від 26.12.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №01-23 від 01.02.2023; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.08.2023; договір (контракт) про перевезення №18/12 від 18.12.2023; договір (контракт) про перевезення №3 від 18.10.2023; копію митної декларації країни відправлення №23NL0005101В775195 від 19.12.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 26.12.2023 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу представник позивача надав рахунок-проформу № АТ22224223 від 11.12.2023, платіжну інструкцію № 37 від 13.12.2023 та копію митної декларації країни відправлення 23NL0005101В775195 від 19.12.2023 і просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/04449. З метою випущення товару у вільний обіг 27.09.2023 позивач (декларант) подав митну декларацію № 23UA93U0, в якій вказав вартість товарів відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним.

Відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД 23UA87U4 та CMR № б/н від 19.12.2023, товар відвантажено у м. Rijsbergen (NL), а адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до інвойсу № АТ42350385 від 18.12.2023 та проформи-інвойсу №АТ22224223 від 11.12.2023, оплата повинна здійснюватися на умовах 100% передоплати. Оплату проведено відповідно до банківського платіжного документа № 37 від 13.12.2023, однак вартість товару, що зазначена у інвойсі та проформі інвойсі не відповідає сумі сплачених коштів відповідно до платіжного документа.

У CMR від 19.12.2023 № б/н у гр. 3 місцем розвантаження зазначено UA (Україна). Ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) чітко визначає, що у вантажній накладній має міститися інформація про «місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки» а саме географічний пункт, а не країну.

Відповідно до поданого до митного оформлення Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 3 від 18.10.2023, рахунку-фактури № 15/2004 від 23.12.2023 та договору-заявки № 18/12 від 18.12.2023, перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 , однак у гр.16 та гр.23 CMR 19.12.2023 № б/н, що була подана до митного оформлення перевізником зазначено «PE Koliaduk Vasil». Документи, що визначають договірні відносини з «PE Koliaduk Vasil» відсутні.

На вимогу митного органу, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA100160/2023/239010 від 27.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Також, на виконання умов вищевказаного зовнішньоекономічного Контракту згідно рахунку-фактури (інвойсу) № АТ42350585 від 04.01.2024 позивач придбав у продавця товар - фотоелектричні модулі-сонячні панелі марки Longi LR5-72HТH-585M у кількості 620 шт.

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № 23UA78U7 від 12.01.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: рахунок-фактуру (інвойс) № АТ42350585 від 04.01.2024; автотранспортну накладну №04119480 від 05.01.2024; декларацію про походження товару № АТ42350585 від 04.01.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 40 від 21.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 13-01 від 05.01.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01-23 від 01.02.2023; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.08.2023; договір (контракт) про перевезення № 1/6/09/23 від 06.09.2023; договір (контракт) про перевезення №13/05/01/24 від 05.01.2024; копію митної декларації країни відправлення №23ВЕ958 від 04.01.2024; копію митної декларації країни відправлення №23ВЕЕ839 від 04.01.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 12.01.2024 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу представник позивача надав рахунок-проформу № АТ23216252 від 20.12.2023, платіжну інструкцію № 40 від 21.12.2023 і просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900031/2 від 12.01.2024. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000106. З метою випущення товару у вільний обіг 27.09.2023 позивач (декларант) подав митну декларацію № 23UA77U2, в якій вказав вартість товарів відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900031/2 від 12.01.2024 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним.

Відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД 24UA78U7 та гр.4 CMR №04119480 від 05.01.2024 р, товар відвантажено у м. Evergem (BE), а адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до інвойсу № АТ42350585 від 04.01.2024 та проформи-інвойсу №АТ23216252 від 20.12.2023, оплата повинна здійснюватись на умовах 100% передоплати. Слід зазначити, що сума перерахованих коштів за отримані товари, яка зазначена у банківській платіжній інструкції № 40 від 21.12.2023 не відповідає вартості товару, що зазначена у вищевказаних інвойсі та проформі інвойсі.

На вимогу митного органу, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA100160/2023/239010 від 27.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Також, на виконання умов вищевказаного зовнішньоекономічного Контракту згідно рахунку-фактури (інвойсу) № АТ42400181 від 08.01.2024 позивач придбав у продавця товар - фотоелектричні модулі-сонячні панелі марки Longi LR5-72HТH-585M у кількості 620 шт.

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № 23UA16U9 від 15.01.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: рахунок-фактуру (інвойс) № АТ42400181 від 08.01.2024; автотранспортну накладну №В04119492RC від 09.01.2024; декларацію про походження товару № АТ42400181 від 08.01.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 40 від 21.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 09-01 від 09.01.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01-23 від 01.02.2023; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.08.2023; договір (контракт) про перевезення № 1/9/10/23 від 19.10.2023; договір (контракт) про перевезення №9/01 від 09.01.2024; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕ3585 від 08.01.2024; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕЕ110 від 08.01.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 15.01.2024 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу представник позивача надав рахунок-проформу рахунок-проформу №АТ23216252 від 20.12.2023, платіжну інструкцію № 40 від 21.12.2023 і просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900033/2 від 15.01.2024. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000121. З метою випущення товару у вільний обіг 27.09.2023 позивач (декларант) подав митну декларацію № 23UA80U8, в якій вказав вартість товарів відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900033/2 від 15.01.2024 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним.

Відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД 24UA16U9 та CMR №В04119492RС від 09.01.2024, товар відвантажено у м. Evergem (BE). Слід зазначити, що адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до інвойсу № АТ42400181 від 08.01.2024 та проформи-інвойсу №АТ23216252 від 20.12.2023, оплата повинна здійснюватися на умовах 100% передоплати. Слід зазначити, що сума перерахованих коштів за отримані товари, яка зазначена у банківській платіжній інструкції № 40 від 21.12.2023 не відповідає вартості товару, що зазначена у вищевказаних інвойсі та проформіінвойсі.

На вимогу митного органу, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA100160/2023/239010 від 27.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Також, на виконання умов вищевказаного зовнішньоекономічного Контракту згідно рахунку-фактури (інвойсу) № АТ42400182 від 08.01.2024 позивач придбав у продавця товар - фотоелектричні модулі-сонячні панелі марки Longi LR5-72HТH-585M у кількості 620 шт.

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № 23UA46U0 від 15.01.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: рахунок-фактуру (інвойс) № АТ42400182 від 08.01.2024; автотранспортну накладну №В04119493RC від 09.01.2024; декларацію про походження товару № АТ42400182 від 08.01.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 40 від 21.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 1/4566 від 10.01.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01-23 від 01.02.2023; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.08.2023; договір (контракт) про перевезення № 08/01 від 08.01.2024; договір (контракт) про перевезення №3 від 18.10.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕ8976 від 08.01.2024; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕЕ020 від 08.01.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 15.01.2024 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу представник позивача надав рахунок-проформу рахунок-проформу №АТ23221951 від 20.12.2023, платіжну інструкцію № 40 від 21.12.2023 і просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900034/2 від 15.01.2024. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000123. З метою випущення товару у вільний обіг 27.09.2023 позивач (декларант) подав митну декларацію № 23UA87U1, в якій вказав вартість товарів відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900034/2 від 15.01.2024 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним.

Відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД 24UA46U0 та CMR №В041199493RС від 09.01.2024, товар відвантажено у м. Evergem (BE). Слід зазначити, що адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до інвойсу № АТ42400182 від 08.01.2024 та проформи-інвойсу №АТ23221951 від 20.12.2023, оплата повинна здійснюватися на умовах 100% передоплати. Слід зазначити, що сума перерахованих коштів за отримані товари, яка зазначена у банківській платіжній інструкції № 40 від 21.12.2023 року не відповідає вартості товару, що зазначена у вищевказаних інвойсі та проформі інвойсі.

На вимогу митного органу, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA100160/2023/239010 від 27.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Також, на виконання умов вищевказаного зовнішньоекономічного Контракту згідно рахунку-фактури (інвойсу) № АТ42400288 від 09.01.2024 позивач придбав у продавця товар - фотоелектричні модулі-сонячні панелі марки Longi LR5-72HТH-585M у кількості 620 шт.

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № 23UA58U0 від 16.01.2024 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: рахунок-фактуру (інвойс) № АТ42400288 від 09.01.2024; автотранспортну накладну №В04119420RC від 10.01.2024; декларацію про походження товару № АТ42400288 від 09.01.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 41 від 26.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 1/1459 від 10.01.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01-23 від 01.02.2023; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.08.2023; договір (контракт) про перевезення № 09/01 від 09.01.2024; договір (контракт) про перевезення №3 від 18.10.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕ0819 від 09.01.2024; копію митної декларації країни відправлення № 23ВЕЕ556 від 09.01.2024.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 16.01.2024 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу представник позивача надав рахунок-проформу рахунок-проформу №АТ23225132 від 20.12.2023, платіжну інструкцію №41 від 26.12.2023 і просив визнати митну вартість на підставі поданих документів.

За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/900040/2 від 16.01.2024. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000136. З метою випущення товару у вільний обіг 27.09.2023 позивач (декларант) подав митну декларацію № 23UA08U3, в якій вказав вартість товарів відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900040/2 від 16.01.2024 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним.

Відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД 24UA58U4 та CMR №B04119420RC від 10.01.2024, товар відвантажено у м. Evergem (BE). Слід зазначити, що адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до інвойсу № АТ42400288 від 09.01.2024 та проформи-інвойсу №АТ23225132 від 20.12.2023, оплата повинна здійснюватися на умовах 100% передоплати. Слід зазначити, що сума перерахованих коштів за отримані товари, яка зазначена у банківській платіжній інструкції № 41 від 26.12.2023 не відповідає вартості товару, що зазначена у вищевказаних інвойсі та проформі інвойсі.

У гр.5 та гр.15 CMR № B04119420RC від 10.01.2024 наявні штампи перевізника PE Bidula Pavlo, натомість рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №1/1459 від 10.01.2024, договір-заявка 09/01 від 09.01.2024 виставлені ФОП ОСОБА_1 . Крім того, Договір №3 від 17.10.2023 на перевезення вантажів автомобільним транспортом укладено також з ФОП ОСОБА_1 Документи, що визначають договірні відносини з PE Bidula Pavlo відсутні.

На вимогу митного органу, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано та метод 2б (ст.60 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA100160/2023/239010 від 27.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Не погоджуючись із згаданими рішеннями про коригування митної вартості позивач звернувся із даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Оцінивши підстави прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, суд встановив таке.

Щодо зауваження відповідача, про те, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 митних декларацій та CMR, товар відвантажено у м. Rijsbergen (NL), м. Evergem (BE), а адресою продавця є м. Mulendorf Австрія. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості.

Відповідно до п.3.1 Контракту №01-2023 від 01.02.2023, укладеного між позивачем (покупець) та компанією «Energy 3000 solar GmBH» (продавець), умови поставки товару формулюються згідно з Інкотермс-2010 і вказуються в інвойсі.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи інвойсів поставка товару здійснювалась на умовах FCA (Франко-перевізник).

Згідно з умовами FCA (Free Carrier Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

Ризики за товар переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу в транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження на транспорт перевізника.

Таким чином, складські витрати та витрати із завантаження товару поніс продавець, а розбіжність у місці завантаження товару і у юридичній адресі продавця, не може бути покладена в основу рішення про коригування митної вартості, оскільки позивачем (декларантом) було подано митному органу усі необхідні транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Щодо зауваження відповідача про те, що існує розбіжність про перевізника товару між рахунком на оплату транспортно-експедиційних послуг та інформації, зазначеній у CMR.

Відповідно до п.3.1 Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 18.10.2023, укладеного між позивачем (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) виконавець зобов`язаний виконувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним транспортом на території України та за її межами відповідно до заявок замовника.

Пунктом 3.5 вказаного договору передбачено, що у випадку залучення за згодою замовника для виконання своїх обов`язків за цим договором третіх осіб виконавець зобов`язаний забезпечити наявність у них відповідних ліцензій та інших документів.

З наведеного вбачається, що надавачем транспортних послуг для позивача є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . При цьому, вона вправі залучати до виконання своїх зобов`язань перед позивачем третіх осіб. Саме тому, у СМR містяться відомості про інших перевізників.

Відтак, такі твердження відповідача не беруться судом до уваги та не впливають на заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару.

Щодо зауважень митного органу в оскаржуваних рішеннях про невідповідності сум в рахунках-фактурах та платіжних інструкціях.

Відповідно до п.3.1 Контракту №01-2023 від 01.02.2023, укладеного між позивачем (покупець) та компанією «Energy 3000 solar GmBH» (продавець), передбачено, що оплата товару здійснюється у валюті Євро, код валюти 978, у формі банківського переказу на рахунок продавця авансовим платежем у розмірі 100% попередньої оплати або 90 календарних днів з моменту поставлення партії товару, вказаної у відповідному інвойсі, що регламентує дану поставку.

На підтвердження оплати позивач надав митному органу відповідні платіжні інструкції № 37 від 13.12.2023, № 40 від 21.12.2023, № 41 від 26.12.2023.

Окрім того, суд зазначає, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18.

Щодо зауваження митного органу у рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023 про те, що у CMR від 19.12.2023 № б/н у гр. 3 місцем розвантаження зазначено UA (Україна). Ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) чітко визначає, що у вантажній накладній має міститися інформація про «місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки» а саме географічний пункт, а не країну.

Суд зазначає, що основним документом, що регулює міжнародні автомобільні перевезення вантажів, є Конвенція про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) (Женева, 19 травня 1956) (далі Конвенція КДПВ). CMR це міжнародна товарнотранспортна накладна, це бланк, що самокопіюється, форма якого не уніфікована і в різних країнах може суттєво відрізнятися. Правила та коментарі щодо заповнення типової форми міжнародної транспортної накладної (CMR): Графа 3. Вказуються місце розвантаження вантажу. В усіх поданих до митного контролю CMR вказувалася країна вивантаження. Під місцем вивантаження відправник вважає саме країну, а не місто, оскільки Конвенція КДПВ не вказує необхідність зазначати саме місто. Крім того, твердження відповідача про порушення заповнення CMR не свідчать про наявність у поданих до митного контролю документах розбіжностей, адже розбіжність повинна бути між декількома документами, чи про наявність у цих документах ознак підробки. Також не вказано, яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 20 червня 2023 року у справі № 1.380.2019.006247).

Враховуючи усе вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем подано для митного оформлення товару повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Як уже зазначалось, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування товару, однак відповідачем у спірному рішенні застосовано другорядний метод зокрема 2б.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і ст.60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Приписами ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Також, як випливає з Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, від 17.11.2022 у справі №807/221/18, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Водночас, судом встановлено, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару, відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методу 2а, а застосування методу 2б, для визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею виключно зазначенням номеру та дати іншої митної декларації.

Таким чином, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо та відповідно не довів подібність (аналогічність) товарів, вказаних у митній декларації на яку посилається.

Суд також враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності таких в частині застосування саме другорядного методу для визначення митної вартості імпортованого товару.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних суд дійшов висновку, що спірні рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023, №UA209000/2024/900031/2 від 12.01.2024, №UA209000/2024/900033/2 від 15.01.2024, №UA209000/2023/900034/2 від 15.01.2024, №UA209000/2023/900040/2 від 16.01.2024 не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняті не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушують права та законні інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В матеріалах справи наявні Договір про надання професійної правничої допомоги №01/01 від 18.01.2024, додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01/01 від 18.01.2024, акт про здавання-приймання виконаної роботи від 08.02.2024, рахунок на оплату №01/01 від 08.02.2024, відповідно до яких сума до оплати за виконану адвокатом роботу становить 80500 грн 00 коп., платіжна інструкція №1150 від 08.02.2024 на суму 80500 грн. Вказану суму представник позивача просить стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві зазначає про завищення позивачем витрат на правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми.

Беручи до уваги складність справи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 5000 грн 00 коп.

Щодо сплаченого позивачем судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901402/2 від 27.12.2023, №UA209000/2024/900031/2 від 12.01.2024, №UA209000/2024/900033/2 від 15.01.2024, №UA209000/2023/900034/2 від 15.01.2024, №UA209000/2023/900040/2 від 16.01.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» (місцезнаходження: вул. Головна, 187, м. Чернівці, 58000; ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) сплачений судовий збір в сумі 12069 (дванадцять тисяч шістдесят дев`ять вісім) грн 61 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» (місцезнаходження: вул. Головна, 187, м. Чернівці, 58000; ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна