Справа № 640/14394/19
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому позивач просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № та від 17.04.2019 року №, видані Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «ТМО») 25.03.2019 року отримало Акт про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасності сплати податкового зобов`язання №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року (далі - акт перевірки) від Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки вказано, що КП «ТМО» нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату розстроченого податкового боргу та несвоєчасну сплату податкових повідомлень-рішень від 08.02.2018 року № i №. КП «ТМО» не погодилось із висновками, викладеними в акті перевірки щодо несвоєчасності сплати податкового зобов`язання №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року, та подало заперечення на нього. 22.04.2019 року було отримано відповідь на заперечення від 03.04.2019 року та податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № та № на загальну суму 6 671 781, 30 грн.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі №640/14394/19 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

06.09.2019 року від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшов відзив по справі (т.1 а.с.158-232, т.2 а.с.1-186), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року по справі №815/1959/15, що набрала законної сили 06.10.2015 року, податковий борг КП «ТМО» розстрочено строком на 5 років, шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками. Таким чином, за твердженням відповідача, постановою суду для КП «ТМО» перенесено строки сплати податкового боргу під проценти. Посилаючись на висновки, викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року по справі №1540/4847/19, відповідач зауважив, що законодавством України не передбачене звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафу за несплату узгодженої суми грошових зобов`язань протягом строків, визначених податковим законодавством, які у послідуючому були розстроченими за рішенням суду. З огляду на вищезазначене, так як предметом камеральної перевірки, за результатами якої було складено акт №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року, була своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість, строк проведення такої перевірки становить 1 095 днів з терміну погашення боргу, затвердженого графіком погашення розстрочки податкового боргу (строк давності, визначений ст.102 ПК України).

Також у відзиві було зазначено, що згідно приписів податкового законодавства контролюючий орган не зважаючи на напрям сплати, визначений у платіжних дорученнях КП «ТМО» повинен зараховувати кошти в погашення податкового боргу в першу чергу з урахуванням черговості його виникнення, а потім - виду зарахування (податкові зобов`язання, штрафні (фінансові) санкції, пеня). Відповідач окремо звернув увагу на те, що у комунального підприємства щомісячно виникають поточні зобов`язання, як по податковим деклараціям, так і по податковим повідомленням-рішенням, які або не оскаржувались платником податків, або були узгоджені в судовому порядку. Зазначені нарахування відображаються в інтегрованій картці платника податків, та відповідно зарахування коштів відбувається за черговістю виникнення таких нарахувань, незалежно від напряму сплати. Тім більш, податковий борг, на який було надано розстрочення за рішенням суду, не міг бути погашеним на момент проведення камеральної перевірки, так як термін останнього нарахування по розстроченню податкового боргу припадав лише на 28.10.2020 року.

Щодо правомірності складення податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № представник відповідача у відзиві окремо зазначив, що з дня набрання законної сили рішенням суду про розстрочку погашення податкового боргу фактично встановлюється новий порядок погашення податкового боргу, але до набрання законної сили такого рішення діє інший порядок погашення податкового боргу і саме за цей період у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкового боргу позивачу нараховується штрафна санкція. З податкового боргу (який виник на підставі уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за 2014 рік, податкових декларацій з податку на додану вартість за 2014, 2015 та 2017 роки, несплаченої розстроченої заборгованості за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 08.12.2009 року, податкового повідомлення-рішення №000016410 від 22.07.2015 року, граничний строк сплати яких сплив, а також відповідної пені за несвоєчасну сплату), на який було надано розстрочення постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року по справі №815/1959/15 (дата набрання законної сили 06.10.2015 року) вбачається, що до набрання законної сили вищевказаним рішенням (постановою) про розстрочення вищезазначеного податкового боргу боржником вже було пропущено граничні строки сплати податкового боргу на більше ніж 30 календарних днів. Таким чином, позивач повинен був бути притягнутий до відповідальності передбаченої ст.126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Відносно правомірності складення податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № представник відповідача у відзиві зазначив, що вказаним податковим повідомленням-рішенням була нарахована штрафна санкція за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 08.02.2018 року №. Пізніше, податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 року №, разом із податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2018 року №, були оскаржені КП «ТМО» в судовому порядку, водночас постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі №815/2774/18 було відмовлено у задоволенні позовної заяви комунального підприємства. Так, після судового оскарження вищезазначені податкові повідомлення-рішення від 08.02.2018 року були проведені в Інтегрованій картці платника (ІКП) 24.01.2019 року на загальну суму 340 005,39 грн. Станом на 24.01.2019 року згідно ІКП у КП «ТМО» була наявна переплата, яка повністю погасила податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 року № на суму 19,33 грн. та частково погасила податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 року №. Таким чином, залишок несплаченого податкового боргу склав 326 344,04 грн., який був погашений 30.01.2019 року платіжним дорученням №86. З огляду на зазначене, кількість днів затримки склала 6 днів та згідно ст. 126 ПК України позивач повинен був бути притягнений до відповідальності у розмірі 10% від суми погашеного податкового боргу. З цього приводу відповідач повторно зауважив, що контролюючий орган, не зважаючи на напрям сплати, визначений у платіжних дорученнях КП «ТМО», повинен був зараховувати кошти в погашення податкову боргу в першу чергу з урахуванням черговості його виникнення, а потім виду зарахування.

18.09.2019 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.193-201).

04.10.2019 року від представника Офісу великих платників Державної фіскальної служби надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.2 а.с.211-215).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 року адміністративну справу №640/14394/19 за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Адміністративна справа №640/14394/19 надійшла з Окружного адміністративного суду міста Києва до Одеського окружного адміністративного суду 27.07.2020 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, адміністративна справа №640/14394/19 була передана на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Цховребовій М.Г.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року адміністративний позов комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було прийнято до розгляду, у справі було відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України було залишено без розгляду адміністративний позов комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду України від 24.12.2020 року апеляційну скаргу позивача було задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року скасовано. Справу №640/14394/19 було направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, адміністративна справа №640/14394/19 була передана на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Цховребовій М.Г.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року було продовжено розгляд адміністративної справи №640/14394/19 за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

10.03.2021 року було постановлено ухвалу в порядку, визначеному ст. 243 ч. 7 КАС України, про заміну належного відповідача по справі на Офіс великих платників податків ДПС.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року, адміністративна справа №640/14394/19 була передана на розгляд судді Білостоцькому О.В.

Ухвалою суду від 04.10.2023 року справу №640/14394/19 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків ДПС було прийнято до провадження, розпочато її розгляд спочатку зі стадії відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судового засідання.

20.10.2023 року від Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов аналогічний за змістом відзив по справі, який вже надавався 06.09.2019 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (т.3 а.с.153-179, т.3. а.с.202-230).

06.11.2023 року у підготовчому судовому засіданні судом протокольною ухвалою було задоволено клопотання представника відповідача та замінено Офіс великих платників податків Державної податкової служби на правонаступника - Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Розгляд справи №640/14394/19 було розпочато спочатку.

04.12.2023 року, 24.01.2024 року, 18.03.2024 року, 24.04.2024 року та 03.06.2024 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь представник позивача Чехлов Ю.В. та представник Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Дишко Ю.В. Зазначені учасники справи надавали усні пояснення по суті спірних правовідносин та надали додаткові письмові докази по справі (т.3 а.с.218-230, т.4 а.с.75-84, 85-92, 93-211, т.5 а.с.1-193, 194-209).

Ухвалою суду від 04.12.2023 року провадження по справі №640/14394/19 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та в подальшому поновлено 18.03.2024 року.

03.06.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

09.07.2024 року та 31.07.2024 року у судових засіданнях представник позивача Чехлов Ю.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, відповіді на відзив та просив їх задовольнити. Представник відповідача Дишко Ю.В. заперечувала проти задоволення позовних комунального підприємства в повному обсязі з підстав, зазначених у наданому до суду контролюючим органом відзиві на адміністративний позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Крім того, 09.07.2024 року у судовому засіданні були допитані свідки, а саме зі сторони позивача головний бухгалтер комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» ОСОБА_1 , та зі сторони відповідача податковий інспектор ОСОБА_2 , яка проводила камеральну перевірку щодо своєчасності сплати податкового зобов`язання комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та складала акт відповідної перевірки №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року, які надали свідчення по суті спірних правовідносин.

31.07.2024 року за наявності клопотання представника позивача про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, протокольною ухвалою суду було вирішено подальший розгляд справи по суті продовжити в порядку письмового провадження з наступних підстав.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що сторонами у справі до суду були надані визначені КАС України заяви по суті справи, представниками позивача та відповідача в судових засіданнях були викладені власні правові позиції по суті заявлених позовних вимог та заперечень проти них, а також були надані додаткові письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування їх усних пояснень; відсутності потреби додатково заслухати свідків, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Судом у справі встановлено наступне.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» зареєстроване як юридична особа з 20.10.2006 року. Основним видом діяльності підприємства є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЕД 35.30) (т.2 а.с.222-225).

У 2015 році у зв`язку з несплатою Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» у строки, визначені ПК України, сум податку на додану вартість та авансових внесків по податку з прибутку приватних підприємств, у підприємства утворився податковий борг на загальну суму 104 188 924,47 грн., що підтверджується актами звірки №308-18 від 22.07.2015 року та №310-18 від 22.07.2015 року (т.4 а.с.103-104). Вказаний податковий борг, що сторонами по справі за час розгляду справи не заперечувалось, виник на підставі:

- уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість надані 26.12.2014 на загальну суму 62645726,7 грн.: № у сумі 5105565 грн., № у сумі 11234819грн., № у сумі 3501056 грн., № у сумі 5093635 грн., № у сумі 187440 грн., №907506339 у сумі 59253 грн., № у сумі 2612480 грн., № у сумі 6153646 грн., № у сумі 3550606,7 грн. (загальна сума уточнюючого розрахунку складала 8316480,0 грн.), № у сумі 2410878,0 грн., № у сумі 4972771,0 грн., № у сумі 5254795,0 грн., № у сумі 10998259,0 грн., № у сумі 996995,0 грн., № у сумі 522528,0 грн. (граничний строк сплати - 26.12.2014);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.12.2014 р. на суму 997793,0 грн. (граничний строк сплати - 30.12.2014);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.01.2015 р. на суму 6771736,0 грн. (граничний строк сплати - 30.01.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.02.2015 на суму 1848261,0 грн. (граничний строк сплати - 01.03.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2015 на суму 5597508,0 грн. (граничний строк сплати - 30.03.2015),

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.04.2015 на суму 5091920,0 грн. (граничний строк сплати - 30.04.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.05.2015 на суму 9577409,0 грн. (граничний строк сплати - 30.05.2015),

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2017 на суму 1406348,0 грн. (граничний строк сплати - 30.06.2015);

- несплачена розстрочена заборгованість за податковим повідомленням - рішенням №/0 від 08.12.2009 у сумі 695402,0 грн., за період з січня по липень 2015 року (граничний строк сплати - 30.05.2014);

- податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 №000016410 на суму 242838,53 грн. (граничний строк сплати - 01.08.2015);

- пені за несвоєчасну сплату відповідно до ст. 129 ПК України у сумі 7269503,01 грн. за період з грудня 2014 року по дату надання розстрочки.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року по справі №815/1969/15 було стягнуто з розрахункових рахунків, відкритих Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси у банківських установах на користь держави податковий борг у загальному розмірі 104 188 924,47 грн., а саме: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) суму 102 163 445,24 грн. та авансові внески з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності на суму 2 025 479,23 грн.

Розстрочено виконання постанови строком на п`ять років, шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками у розмірі 1 736 482, 08 грн., починаючи з дня набрання законної сили постанови суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі №815/1969/15 апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС та Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року - без змін.

28.10.2015 року до КП «ТМО» надійшов лист №4290/10/28-08-23-018 від Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (т.4 а.с.163-164), в якому було зазначено, що оскільки станом на 27.10.2015 року податковий борг з авансових внесків з податку на прибуток погашено у повному обсязі, розстроченню підлягає борг з податку на додану вартість у сумі 102 163 445,24 грн., шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками у розмірі 1 702 724,0 грн. та в останньому місяці сплати у розмірі 1 702 729,24 грн. Періодом погашення розстрочених сум було визначено з 27.11.2015 року по 28.10.2020 року.

Пізніше, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України контролюючим органом було проведено камеральну перевірку Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» з питання своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої складено акт №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року (т.1. а.с.15-21).

Як вбачається з п.1 вищевказаного акту перевірки, відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі №815/1969/15, для КП «ТМО» надано розстрочку сплати податкового боргу з ПДВ на загальну суму 102 163 405,24 грн. Згідно Графіку погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами Державної фіскальної служби Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС, за спірний період, а саме - з 28.05.2018 року по 04.02.2019 року було здійснено нарахування розстроченого податкового боргу на загальну суму 33 535 855,70 грн., у т.ч.: основний платіж 33 204 995,64 грн., основний платіж за актом перевірки 245 690,63 грн., штрафні санкції 85 053,52 грн. Разом з тим, КП «ТМО» за спірний період було сплачено суми нарахованого розстроченого боргу згідно платіжних доручень на загальну суму 68 188 338,43 грн., з урахуванням пені. Штрафна санкція за невчасну сплату вищевказаного розстроченого податкового боргу склала 20%.

Як вбачається з п.2 акту камеральної перевірки, підприємством також несвоєчасно сплачено податкове зобов`язання, визначене контролюючим органом згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПКУ, а саме за фактом сплати розстроченого податкового боргу на загальну суму 102 163 445,24 грн. та несвоєчасної сплати грошового зобов`язання, визначеного у ППР від 28.11.2017 року № та в ППР від 20.12.2017 року №000915801, було складено акт камеральної перевірки №3/28-10-49-10/34674102/2 від 23.01.2018 року, внаслідок чого винесені податкові повідомлення рішення (форми 'Ш') № та № від 08.02.2018 року на загальну суму 340 005,39 грн.

Як також зазначено в акті, після судового оскарження, нарахування зазначених податкових повідомлень-рішень проведено 24.01.2019 року у загальній сумі 340 005,39 грн. На дату нарахування грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями рішеннями, в ІКП переплата складала 13 642,02 грн. Станом на 24.01.2019 року, згідно даних ІКП у КП «ТМО» виникла недоїмка за недоплату податкового зобов`язання у розмірі 326344,04 грн. Згідно платіжного доручення №86 від 30.01.2019 року на суму 3 178 806,6 грн., сума вказаного платежу була зарахована у рахунок погашення розстрочки, з огляду на що платником було погашено недоїмку у розмірі 326 344,04 грн. Водночас, кількість днів затримки сплати податкового зобов`язання склала 6 днів. Штрафна санкція за невчасну сплату платежу згідно статті 126 ПК України склала 10% від суми недоїмки.

У висновку акту камеральної перевірки №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року зазначено, що контролюючим органом встановлено порушення підприємством вимог пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та 100.12 ст.100 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу та податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях (форми «Ш») № та № від 08.02.2018 року.

Позивач, не погоджуючись із висновками акту камеральної перевірки, направив до контролюючого органу заперечення на нього, за результатами розгляду яких контролюючим органом заперечення відхилені, а також прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення за порушення строку сплати сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № за затримку на 1499, 1497, 1496, 1466, 1462, 1461, 1435, 1431, 1407, 1375, 1372, 1370, 1357, 1352, 1324, 1320, 1319, 1303, 1301, 1296, 1293, 1289, 1282, 1259, 1258, 1252, 1233, 1228, 1191, 1172, 1167, 1161, 1128, 1126, 1100 календарних днів сплати грошового зобов`язання у розмірі 33 195 734,45 грн., щодо якого застосовується штраф у розмірі 20% на суму 6 639 146,89 грн. (т.1. а.с.30);

- податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № за затримку на 6 календарних днів сплати грошового зобов`язання у розмірі 326 344,1 грн., щодо якого застосовується штраф у розмірі 10% на суму 32 634,41 грн. (т.1. а.с.31).

Також до вищевказаних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом були складені розрахунки штрафних санкцій, де вказаний розмір кожного грошового зобов`язання, кількість днів затримки по сплаті та кінцевий розмір штрафу за несвоєчасну сплату (т.5 а.с.204-207).

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, підприємство звернулось до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, а також інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення та вступні слова представників сторін, свідчення свідків щодо обставин справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, п. 36.5 ст. 36 ПК України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п. 57.1 ст.57 та п. 203.2. ст. 203 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно п.111.2 ст.111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Аналізуючи вищевказане, виконанням податкового обов`язку платника податку є сплата відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі несплати відповідних податкових зобов`язань до платника податку застосовуються фінансова відповідальність у вигляді штрафних санкцій та/або пені.

Щодо застосування контролюючим органом штрафу до позивача на підставі ст.126 ПК України щодо несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу та відповідно винесення податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року №, суд зазначає наступне.

Згідно ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання; а штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як було встановлено судом за час розгляду справи, у КП «ТМО» станом на 2015 рік існував податковий борг у розмірі 104 188 924,47 грн., погашення якого було розстрочено помісячно рівними частками строком на 5 років на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 по справі №815/1969/15, залишеної без змін ухвалою Одеським апеляційним адміністративним судом від 06.10.2015 року. Вказаний податковий борг, що сторонами під час розгляду справи також не заперечувалось, виник на підставі уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за 2014 рік (граничний термін сплати 2014 рік), податкових декларацій з податку на додану вартість за 2014, 2015 та 2017 роки (граничний термін сплати 2014, 2015 та 2017 роки), несплаченої розстроченої заборгованості за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 08.12.2009 року (граничний термін сплати 2014 рік), податкового повідомлення-рішення №000016410 від 22.07.2015 року (граничний термін сплати 2015 рік), а також пені за несвоєчасну сплату відповідно до ст.129 ПК України за період з грудня 2014 року по дату надання розстрочки.

Тобто з вищезазначеного вбачається, що до набрання законної сили постанови про розстрочення податкового боргу в межах провадження по справі №815/1969/15, комунальним підприємством вже було пропущено граничні строки сплати вищевказаного податкового боргу більше ніж на 30 календарних днів. Таким чином, у відповідача були підстави для КП «ТМО» до відповідальності, що передбачена ст.126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Як наслідок, після проведення камеральної перевірки у березні 2019 року та встановлення факту несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № за затримку на 1499, 1497, 1496, 1466, 1462, 1461, 1435, 1431, 1407, 1375, 1372, 1370, 1357, 1352, 1324, 1320, 1319, 1303, 1301, 1296, 1293, 1289, 1282, 1259, 1258, 1252, 1233, 1228, 1191, 1172, 1167, 1161, 1128, 1126, 1100 календарних днів сплати грошового зобов`язання у розмірі 33 195 734,45 грн. (загальна сума з кожної погашеної позивачем частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості), щодо якого застосовується штраф у розмірі 20% на суму 6 639 146,89 грн.

Під час розгляду справи позивач посилався на те, що відповідно до ст.100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а тому розстрочення боргу виключає застосування штрафу на підставі ст. 126 ПК України.

З цього приводу суд зауважує, що правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 ст. 126.1 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Такий висновок викладений у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року по справі №1540/4847/18.

Суд зауважує, що відповідно до п.п. 14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Разом з тим, згідно п. п. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Аналізуючи вищевказане, якщо розстроченню/відстроченню підлягає податковий борг, а не грошове зобов`язання, то платник податків не звільняється від сплати штрафних санкцій за порушення строків сплати відповідно до ст. 126 ПК України.

Враховуючи встановлені обставини справи, комунальному підприємству згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 по справі №815/1969/15, залишеної без змін ухвалою Одеським апеляційним адміністративним судом від 06.10.2015 року, надавалося розстрочення саме податкового боргу, з огляду на що позивачу контролюючим органом правомірно була нарахована штрафна санкція відповідно до вимог ст. 126 ПК України у день фактичного погашення чергових часток розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Крім того, розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Таким чином, передбачена пунктом 126.1 ст. 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Вищий адміністративний суд України у листі №1602/11/10/14-14 від 18.11.2014 року зазначив, що судове рішення про розстрочення присудженої судом податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 ст. 126 ПК України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених ПК України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 ст. 126.1 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18.09.2014 року по справі №21-279а14.

Більш того, за час розгляду даної справи судом було встановлено, що КП «ТМО» своєчасно та у повному обсязі сплачувало саме суму податкового боргу за рішенням суду, що підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями, та що не заперечувалось стороною відповідачем.

Разом з тим підприємством було затримано сплату грошових зобов`язань у розмірі 33 195 734,45 грн., граничні строки сплати яких сплинули ще до винесення постанови Одеським окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу.

Разом з тим, згідно приписів п. 32.1 ст. 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Згідно пп. 32.2, 32.3 ст. 32 ПК України зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Суд зазначає, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Разом з цим, постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати податкового боргу і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Такого висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 11.12.2018 року по справі №815/2774/18.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи та правові висновки Верховного Суду, факт винесення постанови Одеським окружним адміністративним судом від 30.07.2015 по справі №815/1969/15, залишеної без змін ухвалою Одеським апеляційним адміністративним судом від 06.10.2015 року, якою розстрочено сплату податкового боргу строком на п`ять років шляхом виплати заборгованості щомісячно рівними частками, сам по собі не звільняє комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» від відповідальності у вигляді штрафних санкцій згідно п.126.1 ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошових зобов`язань протягом строків, встановлених ПК України.

Враховуючи вищенаведене, нарахування податковим органом штрафних санкцій на загальну суму 6 639 146,89 грн. та, відповідно, складене у подальшому податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № є обґрунтованим таким, що відповідає законодавчим приписам.

Щодо питання правомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року №, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом під час розгляду даної справи, у КП «ТМО» станом на 2015 рік існував податковий борг, погашення якого було розстрочено помісячно рівними частками строком на 5 років на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 по справі №815/1969/15, залишеної без змін ухвалою Одеським апеляційним адміністративним судом від 06.10.2015 року.

23.01.2018 року податковим органом було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість, згідно якої встановлено порушення п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, що призвело до нарахування штрафних санкцій на загальну суму 340 005,39 грн. Внаслідок встановлених обставин камеральної перевірки, контролюючим органом 08.02.2018 року було винесено податкові повідомлення-рішення № та №, що сторонами за час розгляду даної справи не заперечувалось. Позивачем у подальшому були оскаржені вищевказані податкові повідомлення-рішення в межах провадження по справі №815/2774/18.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року по справі №815/2774/18 було визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС від 08.02.2018 року №, №.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі №815/2774/18 апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС було задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року у справі за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 08.02.2018 року №, № скасовано. Ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" відмовлено повністю.

Як було встановлено судом відповідно до акту камеральної перевірки №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року, після вищевказаного судового оскарження в межах провадження по справі №815/2774/18 нарахування зазначених податкових повідомлень-рішень проведено 24.01.2019 року у загальній сумі 340 005,39 грн. На дату нарахування грошового зобов`язання в ІКП платника податку існувала переплата у розмірі 13 642,02 грн., з огляду на що виникла недоїмка за недоплату податкового зобов`язання у розмірі 326 344,04 грн.

Разом з тим, згідно платіжного доручення №86 від 30.01.2019 року на суму 3178806,6 грн., сума вказаного платежу була зарахована у рахунок погашення розстрочки, з огляду на що платником податку було погашено недоїмку у розмірі 326 344,04 грн. Водночас, кількість днів затримки сплати податкового зобов`язання склала 6 днів, за що була застосована штрафна санкція за невчасну сплату платежу згідно статті 126 ПК України склала 10% від суми недоїмки, та відповідно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № на суму штрафних санкцій у розмірі 32 634,41 грн.

Як вже зазначалось судом вище, відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи наявність у комунального підприємства недоїмки у розмірі 326 344,04 грн. станом на 24.01.2019 року (яка входила до податкового боргу, погашення якого було розстрочено помісячно рівними частками строком на 5 років на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 по справі №815/1969/15), погашення якої було здійснено за рахунок суми, перерахованої згідно платіжного доручення №86 від 30.01.2019 року із затримкою на 6 днів, то податковим органом правомірно було застосовано штрафну санкцію за затримку сплати грошового зобов`язання у розмірі 10% від розміру останнього.

Щодо посилань позивача на те, що платіжним дорученням №86 від 30.01.2019 року комунальне підприємство погашало основний борг з розстроченого податкового боргу, у зв`язку з чим податковим органом мало бути віднесено цю суму на оплату сум основного боргу відповідно до ст.131.2 ПК України, а не на погашення штрафних санкцій, визначених у податкових повідомлення-рішеннях від 08.02.2018 року, то суд зазначає, що згідно п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.131.2 ст.131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до вимог ПК України, з метою реалізації підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 цього Кодексу, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 року за №751/28881) затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок).

Цей Порядок визначав організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (п.1 Розділу І Порядку).

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються Інтегровані картки платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу (п.1 глави 1 Розділу II Порядку).

У пункті 2 глави 1 Розділу VI Порядку визначено, що у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг. У разі погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) у спосіб, інший ніж надходження коштів, таке погашення здійснюється згідно з черговістю його виникнення: в першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

На думку колегії суддів у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року по справі №826/7343/18, наведений у зазначених нормах алгоритм погашення податкового боргу (у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг) діє в межах погашення (стягнення) конкретного податкового боргу (який складається із суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені) та з урахуванням черговості виникнення кожного наступного податкового боргу.

Враховуючи вищевказане, контролюючий орган, не зважаючи на напрям сплати, визначений у платіжних дорученнях КП «ТМО», повинен був зараховувати кошти в погашення податкового боргу в першу чергу з урахуванням черговості його виникнення, а потім - виду зарахування (податкові зобов`язання, штрафні (фінансові) санкції, пеня).

Крім того суд погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що КП «МО» є провідним підприємством з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в місті Одеса, у якого щомісячно виникають поточні зобов`язання, як по податковим деклараціям так і по податковим повідомленням-рішенням, які або не оскаржувались платником податків, або були узгоджені у судовому порядку. Зазначені нарахування відображаються в інтегрованій картці платника, та відповідно зарахування коштів відбувається за черговістю виникнення таких нарахувань, незалежно від напряму сплати.

З огляду на вказане, за час розгляду справи стороною відповідача також було доведено правомірність складення податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року №.

Щодо посилань позивача на факт пропуску строку проведення камеральної перевірки податковим органом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п 20.1.4. п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (п.75.1 ст.75 ПК України).

Відповідно до пункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Аналізуючи вищевказане, податковим законодавством розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації, а саме:

- або 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, 2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу;

- або інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного статей 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).

Згідно п.11 підрозділу 10 розділу XX ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Стаття 126 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень) визначає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Згідно пункту 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Специфіка застосування штрафу у відповідності до приписів статті 126 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафу на підставі статті 126 Податкового кодексу України є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.

Аналіз чинного правового регулювання відповідальності за порушення строків сплати податків дає підстави для висновку, що датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф - є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання. Відповідно, датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, визначений пунктом 102.1 статті 102 Податковим кодексом України, в частині проведення контролюючим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, - є дата фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Вищевказаний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 24.07.2023 року по справі №821/850/18 та у постанові від 21.12.2023 року по справі №420/4099/22.

Згідно ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як було встановлено судом за час розгляду справи, відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі №815/1969/15, для КП «ТМО» надано розстрочку сплати податкового боргу з ПДВ на загальну суму 102 163 405,24 грн. строком на 5 років шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками.

Згідно Графіку погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, за період з 28.05.2018 року по 04.02.2019 року, який охоплювався спірною камеральною перевіркою, контролюючим органом було здійснено нарахування розстроченого податкового боргу на загальну суму 33 535 855,70 грн. У той же час, позивачем за спірний період було сплачено суми нарахованого розстроченого боргу на загальну суму 68 188 338,43 грн., з урахуванням пені, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень (т.4 а.с.129, 131, 133-149). У той же час, станом на період проведення камеральної перевірки, а саме з 12.03.2019 року по 15.03.2019 року, розстрочений податковий борг з податку на додану вартість ще повністю погашений не був, що підтверджується відомостями з ІКП (індивідуальної картки платника в ІС Податковий блок) (т.5 а.с. 6-29).

Аналізуючи вищезазначене, фактична сплата розстроченого податкового боргу у повному обсязі ще не відбулась на період проведення спірної камеральної перевірки у березні 2019 року, то відповідно лише з моменту повного погашення розстроченого податкового боргу мав би обчислюватися 1095-денний строк для проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд зазначає, що стороною позивача за час розгляду справи не було спростовано відомостей, зазначених в акті камеральної перевірки №73/28-10-49-11/346741902/14 від 15.03.2019 року, а в свою чергу представником контролюючого органу було доведено правомірність накладення штрафних санкцій на КП «ТМО» за несвоєчасну сплату останнім податкового зобов`язання та несвоєчасну сплату розстроченого податкового боргу з податку на додану вартість та винесення податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 року № та від 17.04.2019 року №, з огляду на що адміністративний позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволенню не підлягає.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м.Одеса, просп. Шевченка, 15/1) про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.