Справа № 440/5392/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 р. Справа № 440/5392/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.06.24 по справі № 440/5392/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 04 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком в частині зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на меблевій фабриці "Дана" РФ з 30 травня 2008 року по 25 квітня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу з 03 січня 2024 року пенсію за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи на меблевій фабриці "Дана" рф з 30 травня 2008 року по 25 квітня 2019 року, а саме: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував посиланням на те, що відповідачем протиправно не зараховано до його загального страхового стажу періоди роботи на меблевій фабриці "Дана" рф з мотивів відсутності інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та відмовлено у призначенні пенсії за віком. Водночас відомостями трудової книжки позивача, довідками про доходи та іншими документами належним чином підтверджено факт його трудової діяльності у спірний період. На переконання позивача, реалізація права на соціальний захист особи не може ставитись у залежність від невиконання/неналежного виконання обов`язків підприємством-страхувальником, з яким така особа перебувала у трудових відносинах, зі сплати страхових внесків, а тому застрахована особа не несе жодної відповідальності за порушення, вчинене роботодавцем.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 04 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року та згідно з довідками: від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на меблевій фабриці "Дана" РФ: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року та згідно з довідками: від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь адвоката ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, )).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 04.03.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 87 у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 на дату звернення відсутній необхідний страховий стаж, передбачений статтею 26 Закону № 1058-IV.

До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи на території російської федерації з 2008 року по 2019 рік, оскільки з 01.01.2023 росією припинена участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в москві. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двохсторонніх угод/договорів. На сьогодні така двохстороння угода в галузі пенсійного забезпечення з російською федерацією відсутня.

З огляду на що загальний страховий стаж позивача, за наслідками розгляду поданих документів, склав 20 років 05 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

При розгляді поданої позивачем заяви вирішальним також є оцінка застосування Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2022 № 2783-ХІ, який набрав чинності 23.12.2022.

Вказаний Закон №2783-ХІ передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР (стаття 2).

Аналізуючи норми Закону № 2783-ХІ вбачається зупинення з 27.12.2022 дії Мінської конвенції та Протоколу до неї, а до документів, виданих на території росії і білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з росією і білоруссю.

Проте позивачем до заяв про призначення пенсії не надано інших підтверджуючих документів щодо підтвердження періодів роботи в рф, з чим фактично не погодився суд першої інстанції.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 26 лютого 2024 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Для прийняття рішення за поданою заявою за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення № 87 від 04 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зі змісту вказаного рішення встановлено, що позивач досяг 60 річного віку, а також має стаж для визначення права на призначення пенсії за вислугу років - 20 років 05 місяців 11 днів. При цьому відповідачем до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача на території рф з 2008 року по 2019 рік у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.н.

Не погодившись зі спірним рішенням та протиправними діями, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 04 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком; визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року та згідно з довідками: від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на меблевій фабриці "Дана" РФ: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року та згідно з довідками: від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У силу положень статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом із тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Частинами першою та другою статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини шостої цієї статті страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У силу положень частини десятої згаданої статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Приписами частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Предметом спору у цій справі є вирішення питання щодо наявності або відсутності правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи на підприємстві рф.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року, оформленою меблевою фабрикою "Дана", що розташована у рф, Московській область, м. Красногорськ, проспект Нахабино, вул. Володарського, 1-А та довідкою № 001 від 10 лютого 2022 року підтверджено, що позивач починаючи з 30 травня 2008 року по 25 квітня 2019 року працював на різних посадах:

з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року - упаковщиком;

з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року - оператором станка;

з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року - підсобним робочим;

з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року - оператором станка;

з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року - оператором станка;

з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року - оператором поточно-автоматичної лінії

з 11 березня 2015 року по 01 березня2017 року - оператором поточно-автоматичної лінії

з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року - оператором поточно-автоматичної лінії

з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року - оператором поточно-автоматичної лінії

з 05 березня 2019 року по 24 квітня 2019 року - оператором поточно-автоматичної лінії.

Викладені обставини відповідачами не заперечуються.

Разом із тим, дані системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України не містять відомостей про надходження сплачених за позивача страхових внесків за період з 2008 року по 2019 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом положень Закону № 1058-IV, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до загального стажу його роботи періодів його фактичної роботи на підприємствах російської федерації.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відсутність в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України не містять відомостей про надходження сплачених за позивача страхових внесків у період з 2008 року по 2019 року не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його фактичної роботи на зазначених підприємствах.

Що стосується відмови відповідача в зарахуванні до загального страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві російської федерації, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, членами якої є Україна та російська федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 4 цієї Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Згідно з частиною другою статті 4 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудова діяльність Працівника оформлюється трудовим договором (контрактом), укладеним з роботодавцем згідно з трудовим законодавством Сторони працевлаштування. Роботодавець реєструє укладені трудові договори (контракти) в установах, визначених Уповноваженими Органами.

Частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених норм судом встановлено, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 федерального Закону російської федерації від 28 грудня 2013 року № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

При обчисленні страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 зазначеного Федерального закону після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Отже, страховий стаж за період роботи позивача з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підприємстві російської федерації відповідно до законодавства російської федерації має підтверджуватися відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

Судовим розглядом встановлено, що робота позивача у вказаному періоді підтверджена записами в трудовій книжці та довідками про доходи за цей період від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік).

Колегія суддів дослідивши записи трудової книжки позивача встановила, що вона містить всю необхідну інформацію, яка підтверджує зайнятість позивача упродовж періодів з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підприємстві російської федерації.

Також довідки про доходи за 2008-2019 роки від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік) містять інформацію про заробітну плату позивача у спірних періодах та відомості про сплату страхувальником відрахувань з неї.

За викладених обставин твердження відповідача про відсутність відомостей про сплату страхових внесків у спірних періодах не відповідають фактичним обставинам справи, а відповідач безпідставно відмовляє в їх зарахуванні до страхового стажу позивача.

При цьому у зв`язку з початком збройної агресії російської федерації проти України можливість проведення звірок, отримання додаткових відомостей та документів між цими країнами об`єктивно відсутня, проте зазначені обставини не можуть ставити у залежність право особи на реалізацію свого права на соціальний захист.

А відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 04 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи: з 30 травня 2008 року по 25 травня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 03 листопада 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 02 листопада 2012 року, з 11 березня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 11 березня 2015 року по 01 березня 2017 року, з 03 березня 2017 року по 16 лютого 2018 року, з 22 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року з 05 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 травня 2008 року та згідно з довідками: від 02 лютого 2022 року № 2, від 31 січня 2022 року № 10, № 9, № 1, № 8, № 7, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № б/н (за 2018 рік), № б/н (за 2019 рік) та зобов`язання відповідача зарахувати зазначені періоди до загального страхового стажу позивача; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 по справі № 440/5392/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова