Справа № 520/14656/24
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про застосування заходів процесуального примусу

12 вересня 2024 р. Справа № 520/14656/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши у письмовому провадженні питання про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати бездіяльність головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку моєї пенсії та її виплаті згідно до наданих Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідок про грошове забезпечення від 02.06.2023 року за № 348/4.1/12-23, № 349/4.1/12-23 та № 350/4.1/12-23-протиправною.

2. Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії згідно до наданих Північно- Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідок про грошове забезпечення від 02.06.2023 року за № 348/4.1/12-23, за № 349/4.1/12-23 та № 350/4.1/12-23 з виплатою недоотриманих сум пенсії.

3. Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду звіт про повне виконання судового рішення по цій справі у строк 30 (тридцять) днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 26.06.2024 року по справі № 520/14656/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 року по справі № 520/14656/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 по справі № 520/14656/24 - скасовано.

Направлено справу № 520/14656/24 для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

30.08.2024 року вказана адміністративна справа повернулась на адресу Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрито спрощене провадження у справі № 520/14656/24.

Оскільки суддя Спірідонов М.О. в період з 26.08.2024 року по 08.09.2024 року перебував в частині щорічної основної відпустці, вирішення питання щодо відкриття провадження у справі вирішувалось після виходу судді на роботу, в межах строку визначеного ч. 8 ст. 171 КАС України, про що зазначено в ухвалі суду від 11.09.2024 року про відкриття спрощеного провадження.

11.09.2024 року до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Спірідонова М.О., з підстав тривалого не вирішення питання про відкриття провадження по даній справі, некомпетентності, на думку позивача, головуючого суді Спірідонова М.О. в чинному законодавстві України та упередженості під час розгляду справи.

Тобто, позивачем самостійно створено обставини, що стали підґрунтям для подання заяви про відвід судді із посиланнями на необхідність заявлення суддею самовідводу через зокрема тривале, на думку позивача, не вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Крім того суд зазначає, що зміст вказаної заяви міститься некоректні висловлювання на адресу головуючого суді по справі, а саме: "суддя - юридичний недоумок".

Право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується ст. 55 Конституції У країни. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС). Досягнення зазначеного завдання ускладнюється наявністю такого явища, як зловживання процесуальними правами в адміністративному судочинстві.

Відповідно до приписів ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Кодексом адміністративного судочинства України не визначено поняття зловживання процесуальними правами в адміністративному судочинстві. Однак зазначається, що учасники справи маюсь добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`яки (ч. 2 ст 44 КАС).

Про заборону зловживання процесуальними правами йдеться і в нормах міжнародних актів, і в рішеннях Європейського суду з прав людини. У ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регламентується, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 є живим інструментом, який комплексно застосовується під час захисту прав свобод та інтересів людини. Конвенційне положення ст. 17 окреслює заборону зловживання правами. Відповідно до ст. 46 Конвенції суди при розгляді адміністративних справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ.

У правовій позиції Верховного Суду під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Отже, зловживання процесуальними правами це:

1. недобросовісна поведінка учасників адміністративної справи, яка виходить за межі процесуального закону;

2. форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, які можуть призвести до негативних наслідків.

Види зловживань процесуальними правами визначені у ч. 2 ст. 45 КАС:

1. подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявления завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2. подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом таз тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між судцями;

3. подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

4. необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5. узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Їх перелік не є вичерпним та розширюється, враховуючи судову практику.

Суд наголошує, що зокрема, правом на відвід судді учасники справи можуть скористатися у порядку та за процедурою, визначеною ч.3 ст.39 КАС України, відповідно до якої відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У правових висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених в ухвалах від 10.05.2018 (справа № 800/592/17) та від 01.10.2018 (справа № 9901/673/18), Верховний Суд визнає «відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу грунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді». За усталеною практикою ССПЛ існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться» (§ 28 32 рішення у справі «Газета Україна-центр» проти України»), Подібний підхід висловлено і рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обгрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що зазначені обставини свідчать про намір позивача маніпулятивно змінити склад суду, визначений за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами ст.31 КАС України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Зазначені дії позивача можна кваліфікувати як зловживання процесуальними правами на підставі п.2 ч.2 ст.45 КАС України, а саме як вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до ч.4 ст.45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У відповідності до ст. 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені приписи норм процесуального законодавства, вчинення порушення позивачем 22.11.2018, а також достатність наявних в матеріалах справи доказів для вирішення зазначеного питання та процесуальну поведінку сторін, суд приходить до висновку про розгляд питання щодо застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (п.5 ч.1 ст. 145 КАС України).

Пунктом 2 частини 1 статті 149 КАС України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч.5 ст. 149 КАС України).

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року).

У рішенні від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04 Суд констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм.

З урахуванням того, що позивач, ОСОБА_1 , допустив зловживання процесуальними правами вперше, а саме вчинив дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, зокрема шляхом подання до суду заяви про відвід судді та не коректне висловлювання позивачем на адресу головуючого судді по справі, суд приходить до висновку про застосування до позивача заходів процесуального примусу, а саме стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України штрафу у розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 4542,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 31, 39, 44, 45, 144, 149, 294, 373 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штрафу в розмірі 1,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп.

Стягувачем визначити Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), боржником - ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Роз`яснити позивачу, що в силу вимог ч.6 ст. 149 КАС України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Копії цієї ухвали направити сторонам та до Державної судової адміністрації України в порядку, визначеному ст. 149 КАС України, для звернення до виконання.

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Спірідонов М.О.