Справа № 200/2101/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року справа №200/2101/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року (повне судове рішення складено 21 червня 2024 року) у справі № 200/2101/24 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 13.03.2024 № 55 та зобов`язати повторно розглянути заяву від 06.03.2024 про призначення пенсії та зарахувати до стажу період роботи з 02.01.1983 по 25.11.1989.

В обґрунтування вимог зазначала, що відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу період її членства у колгоспі через те, що інформацію про час роботи фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) в колгоспі не засвідчено печаткою організації. На думку позивача такі обставини в жодному разі не впливають на врахування стажу за такий період, позаяк є суто формальними недоліками, за які працівник не має відповідати. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначеного вище періоду її трудової діяльності до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії.

Зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно записів трудової книжки від 01.01.1983 серії НОМЕР_1 :

- з 02.01.1983 по 25.11.1989, оскільки відомості про встановлену та фактичну участь у

громадському господарстві не засвідчено печаткою колгоспу за кожний рік відповідно, відсутні дати документів, на підставі яких внесено відомості.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 863224, дата огляду 21.02.2024, інвалідність встановлено до 01.03.2025.

06.03.2024 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.03.2024 №55 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці на дату звернення становить 09 років 07 місяців 03 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно записів трудової книжки від 01.01.1983 серії НОМЕР_1 - з 02.01.1983 по 25.11.1989, оскільки відомості про встановлену та фактичну участь у громадському господарстві не засвідчено печаткою колгоспу за кожний рік відповідно, відсутні дати документів, на підставі яких внесено відомості.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ст. 32 Закону № 1058 особи, зокрема, віком від 56 до 59 років включно, яким встановлено інвалідність ІІ або ІІІ групи, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією 14 років.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що діяв до набрання чинності Законом № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників» (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п.1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п.5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Аналогічні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка була чинною в спірний період.

При вирішенні питання правомірності визначення тривалості страхового та пільгового стажу суд виходить із змісту документів, що розглядалися відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, оцінка правомірності рішень (дій чи бездіяльності) здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості наведених в них підстав неврахування певних періодів роботи позивача у складі спеціального стажу.

Аналіз нормативно-правових актів, якими врегульовані засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

Виходячи із змісту положень Постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників» та Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Членство у колгоспі містить записи про членство позивача у колгоспі імені Енгельса Самаркандського району Самаркандської області УРСР:

02.01.1983 прийнята членом колгоспу, дояркою;

25.11.1989 звільнена з роботи через зміну місця проживання.

Записи про прийняття членом колгоспу та звільнення засвідчені підписами та печатками колгоспу будь-яких зауважень з цього приводу відповідачем не наведено.

У розділі «Трудова участь у громадському господарстві» наведені: відомості про участь позивача з 1983 по 1898 рік; річний мінімум трудової участі 180 годин щорічно та відомості про виконання позивачем річного мінімуму: 1983 рік 318 годин, 1984 рік -354 години, 1985 рік 338 годин, 1986 рік 170 годин, 1987 рік 250 годин, 1988 рік - 311 годин, 1989 рік 183 години; у графі підстави внесення записи зазначені номери особового рахунку. Слід звернути увагу на те, що вказані записи в трудовій книжці зроблено у хронологічній послідовності, відсутні ознаки підчисток та підробок, у відповідній графі наведені підставу для внесення відповідних записів. На записах у розділі «Трудова участь» наявні відбитки печатки, проте їх кількість не відповідає кількості років.

Стосовно зауважень відповідача про те, що інформація про час роботи фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) в колгоспі не засвідчено печаткою організації суд вважає за необхідне зазначити, що такі недоліки в оформленні трудової книжки не є достатніми та вагомими підставами для незарахування певного періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог під час заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Поряд із тим, відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06.09.1973 № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, законодавцем покладався обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому його неналежне виконання не може позбавити особу права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Тотожний правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

При цьому слід врахувати те, що ні Постановами, ні Інструкцією, не передбачено наслідків для особи, на яку оформлено трудову книжку, за порушення порядку ведення такої трудової книжки.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі № 687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.

Варто наголосити, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, варто звернути увагу на те, що відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача у період з 02.01.1983 по 25.11.1989, будь яких доводів, які б могли свідчити про недостовірність записів трудової книжки позивача, відповідачем під час розгляду справи не наведено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з окружним судом, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 13.03.2024 №55, яким позивачу не зараховано до страхового стажу період її трудової діяльності в колгоспі з 02.01.1983 по 25.11.1989, а також відмовлено у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню. Те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії свідчить також про обґрунтованість вимог позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 06.03.2024 та зарахувати до страхового стажу періоди її трудової діяльності в колгоспі 02.01.1983 по 25.11.1989.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 200/2101/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 12 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук