Справа № 440/9410/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/9410/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Неверчак Євген Борисович через систему "Електронний суд" подав до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення у відповідь на звернення ОСОБА_1 зі скаргою від 23 травня 2024 року перерахунку її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи);

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) з урахуванням виплачених сум /а.с. 1-8/.

Позов обґрунтований тим, що позивачу призначено пенсію з 22 березня 2024 року згідно її заяви від 15 квітня 2024 року. Позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявами про допризначення пенсії. В результаті позивачу було здійснено перерахунок пенсії і зараховано до страхового стажу період з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в одинарному розмірі (без кратного обчислення), а період з 27 травня 1989 по 10 вересня 1993 року до страхового стажу позивача враховано не було. Також позивачу було зараховано період з 27 травня 1989 року по 04 квітня 1991 року як період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а період трудової діяльності позивача 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року до страхового стажу позивача не враховано, що позбавляє її права на пенсію в розмірі, передбаченому законодавством. З діями відповідача щодо нездійснення за її скаргою від 23 травня 2024 року перерахунку її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи), позивач не погоджується, вважаючи, що спірний стаж підтверджується наданими нею документами.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 30-38/ зазначив, що позивачу призначено пенсію за віком з 22 березня 2024 року згідно її заяви від 15 квітня 2024 року. Оскільки запис №5 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року про звільнення з роботи містить розбіжності між датою запису 10 вересня 1993 року і датою наказу 05 травня 1993 року, період роботи з 26 травня 1986 року по 10 вересня 1993 року до страхового стажу при призначенні пенсії не зарахований. 23 квітня 2024 року позивач звернулась із заявою про допризначення пенсії за віком, на підставі якої проведено перерахунок пенсії позивачу. 06 травня 2024 року позивач звернулась із заявою про допризначення пенсії за віком, на підставі якої проведено перерахунок пенсії позивачу. Після надання трудового договору від 26 травня 1986 року та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року проведене допризначення пенсії. Стаж роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року зарахований на підставі трудового договору від 26 травня 1986 року, за період з 27 травня 1986 по 04 квітня 1991 на підставі свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року. 13 травня 2024 року позивач звернулась із заявою про допризначення пенсії за віком із зарахуванням до стажу періоду роботи на Крайній Півночі у пільговому обчисленні, на підставі якої рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області №70 від 20 травня 2024 року відмовлено позивачу у перерахунку пенсії. У випадку незгоди із таким рішенням позивач має змогу його оскаржити. Натомість листом №12089-10037/Н-02/8-1600/24 від 17 червня 2024 року Головним управлінням ПФУ в Полтавській області лише надано відповідь на звернення позивача.

У відповіді на відзив /а.с. 65-67/ позивач зазначив, що у скарзі від 23 травня 2024 року позивач просила відповідача: «на захист мого порушеного права здійснити перерахунок моєї пенсії із зарахуванням до мого страхового стажу періоду роботи 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) з дня призначення пенсії за віком». На думку позивача, відповідач, як орган ПФУ, мав би здійснити на захист порушеного права позивача перерахунок її пенсії із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи). Відповідач такого перерахунку у відповідь на звернення позивача зі скаргою від 23 травня 2024 року не здійснив, чим допустив протиправну бездіяльність.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком, призначену згідно поданої заяви від 15 квітня 2024 року відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09 липня 2003 року, з урахуванням страхового стажу 36 років 03 місяці 01 день, до якого зараховано періоди: з 01 вересня 1978 року по 02 березня 1983 року (навчання), з 01 квітня 1983 року по 13 травня 1986 року, з 16 травня 1994 року по 07 жовтня 2003 року, з 08 жовтня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 квітня 2004 року по 31 серпня 2005 року, з 01 вересня 2005 року по 31 березня 2019 року, з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2024 року (04 роки 09 місяців 00 днів) /а.с. 22, 42-44/.

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами /а.с. 45/.

30 квітня 2024 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 22 березня 2024 року з урахуванням страхового стажу 39 років 03 місяці 02 день, до якого окрім вище вказаних періодів зараховано також період з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року (кратність 1) /а.с. 46-48/.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами /а.с. 49/.

09 травня 2024 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 22 березня 2024 року з урахуванням страхового стажу 41 рік 01 місяць 10 днів, до якого окрім вище вказаних періодів, зараховано також період з 27 травня 1989 року по 04 квітня 1991 року (догляд за дитиною до 3 років; кратність 1) /а.с. 50-52/.

13 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами /а.с. 53/.

Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії №70 від 20 травня 2024 року /а.с. 54-55/ відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки в трудовому договорі від 26 травня 1986 року відсутня інформація про користування пільгами , а тому відсутні й підстави для зарахування періоду стажу в пільговому обчисленні.

23 травня 2024 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 22 березня 2024 року у зв`язку із допризначенням внаслідок сплати внесків (абз 2 п. 4.3 Порядку №22-1) з урахуванням страхового стажу 41 рік 04 місяць 10 днів, до якого окрім вище вказаних періодів, зараховано період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2024 року (05 років 00 місяців 00 днів) /а.с. 21, 56/.

ОСОБА_1 звернулась із скаргою від 23 травня 2024 року /а.с. 19-зворот 20/, в якій просила на захист її порушеного права здійснити перерахунок її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) з дня призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №12089-10037/Н-02/8-1600/24 від 17 червня 2024 року /а.с. 61-63/ ОСОБА_1 на її звернення від 23 травня 2024 року, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 23 травня 2024 року №10037/Н-1600-24 з приводу обчислення страхового стажу, повідомлено, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 22 березня 2024 року. Для підтвердження страхового стажу вона надала трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року. Оскільки запис №5 про звільнення з роботи містить розбіжності між датою запису 10 вересня 1993 року і датою наказу 05 травня 1993 року, період роботи з 26 травня 1986 року по 10 вересня 1993 року до страхового стажу при призначенні пенсії не зарахований. Після надання нею трудового договору від 26 травня 1986 року та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року проведено допризначення пенсії. Її стаж роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року зарахований на підставі трудового договору від 26 травня 1986 року за період з 27 травня 1986 року по 04 квітня 1991 року на підставі свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року. Крім цього, повідомляємо, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. У зв`язку з цим до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року. Щодо зарахування періоду її роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії № 70 від 20 травня 2024 року. Для обчислення пенсії врахований стаж роботи тривалістю 41 рік 4 місяці 10 днів та заробітну плату за даними персоніфікованого обліку з 01 липня 2000 року по 31 березня 2024 року. Коефіцієнт страхового стажу становить 0,41333, коефіцієнт заробітної плати 1,66208, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки 13559,41 грн, складає 22536,82 грн. За таких умов розмір її пенсії становить 9574,85 грн, в тому числі: 9315,14грн - розмір пенсії за віком; 259,71грн - доплата за понаднормативний стаж (за 11 років).

Не погодившись із діями відповідача щодо нездійснення у відповідь на звернення зі скаргою від 23 травня 2024 року перерахунку її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи), позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /надалі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції)/, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що рішення щодо призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид приймається органом пенсійного фонду, визначеним за принципом екстериторіальності, на підставі відповідної заяви.

Як встановлено судом, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із скаргою від 23 травня 2024 року, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року в звичайному обчисленні та з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) з дня призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №12089-10037/Н-02/8-1600/24 від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 на її звернення від 23 травня 2024 року повідомлено, що оскільки запис №5 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року про звільнення з роботи містить розбіжності між датою запису 10 вересня 1993 року і датою наказу 05 травня 1993 року, період роботи з 26 травня 1986 року по 10 вересня 1993 року до страхового стажу не зарахований. Після надання нею трудового договору від 26 травня 1986 року та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року проведено допризначення пенсії. Її стаж роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року зарахований на підставі трудового договору від 26 травня 1986 року за період з 27 травня 1986 року по 04 квітня 1991 року на підставі свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 06 травня 1988 року. Крім цього, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. У зв`язку з цим до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Надаючи оцінку підставі незарахування до страхового стажу позивача таких спірних періодів, суд виходить з наступного.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин першої четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /надалі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року /а.с. 12-15/ ОСОБА_1 :

- запис №3: з 26.05.1986 зарахована на посаду помічника санітарного лікаря в м. Оссора Камчатської області;

- запис №4: з 06.11.1990 переведена на посаду помічника епідеміолога;

- запис №5: 10.09.1993 звільнена (підстава наказ №10 параграф 5 від 05.05.1993).

Відповідно до трудового договору від 26 травня 1986 року /а.с 16/ ОСОБА_1 прийнята на посаду помічника санітарного лікаря терміном на три роки по 26 травня 1989 року, який може бути продовжений за згодою працівника із керівником підприємства.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності у датах, окрім року прийняття позивача на роботу « 1986», який, дійсно, містить закреслення та напис вище. Також у записі №5 зазначено дату « 10.09.1993» та такий запис здійснений на підставі наказу "№10 параграф 5 від 05.05.1993".

Водночас відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року № 252), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку заносяться, зокрема, відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, та підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Доказів на підтвердження недостовірності запису в трудовій книжці позивача щодо дати звільнення її з роботи 10 вересня 1993 року відповідач суду не надав та відповідних доводів не заявляв.

За таких обставин хибним є мотив відповідача стосовно відсутності підстав для зарахування періоду її трудової діяльності з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року до її страхового стажу.

Пунктом 5 розділу XV Закону №1058-IV передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

З такого правового регулювання слідує, що до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, а саме: в полуторному розмірі відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, зараховується період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, який мав місце до 1 січня 1991 року, на підставі документів, у яких зазначено про користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Судовим розглядом встановлено, що ані зміст трудової книжки позивача книжки серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1983 року, ані зміст трудового договору від 26 травня 1986 року не містять відомостей про наявність у позивача у період з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року права користування пільгами, передбаченими відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Тож за відсутності документів, що підтверджують право позивача на користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами, у період з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року, у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи).

Крім того, заява позивача про призначення / перерахунок пенсії від 13 травня 2024 року розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та саме ним прийнято рішення №70 від 20 травня 2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії та зарахуванні періоду роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року до стажу в пільговому обчисленні, оскільки в трудовому договорі від 26 травня 1986 року відсутня інформація про користування пільгами.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №70 від 20 травня 2024 року позивачем не оскаржувалося та є чинним, у зв`язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення у відповідь на звернення ОСОБА_1 зі скаргою від 23 травня 2024 року перерахунку її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 26 травня 1986 року по 26 травня 1989 року в пільговому обчисленні (1 рік 6 місяців за 1 рік роботи) з урахуванням виплачених сум.

Тож, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є протиправною лише щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року, а тому відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Беручи до уваги те, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року та повторно розглянути скаргу позивача від 23 травня 2024 року.

Відтак, передчасною є вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 22 березня 2024 року.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання цього позову немайнового характеру (за основну та похідну вимоги) через систему «Електронний суд», становив - 968,96 грн, який був сплачений згідно із квитанцією №4828-9124-7294-4312 від 06 серпня 2024 року /а.с. 23-зворот/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 484,48 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у звичайному обчисленні періоду її роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 зі скаргою від 23 травня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у звичайному обчисленні періоду її роботи з 05 квітня 1991 року по 10 вересня 1993 року та повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 23 травня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк