Справа № 756/6484/24
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.09.2024 Справа № 756/6484/24
Унікальний № 756/6484/24
Провадження № 2-а/756/87/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №2102945 від 09.05.2024 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області серії ЕНА №2102945 від 09.05.2024 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що 09.05.2024 року о 09:35 годині, він керуючи транспортним засобом AUDI Q5 номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті Війтівці на 215 км АД М30 Стрий-Ізварине, рухався зі швидкістю /год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 44 км/год, зафіксовано приладом TruCamTC008385, відео з нагрудного відеореєстратора 476356, чим порушив п.12.4 ПДР та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, позивач стверджує, що дії інспектора, який утримував прилад TruCam TC008385 в руках, могли призвести до накладення похибки та не дають змоги стверджувати, що швидкість була достатньою для винесення постанови.

Також позивач звертає увагу на те, що у постанові відсутні дані про швидкість з якою він рухався, а лише вказано «рухався зі швидкістю ___/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 44 км/год».

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2024 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

25.07.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що правопорушення вчинене позивачем було зафіксовано на відеозапис та зроблене фото на TruСum ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС008385), а тому інспектор поліції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності правомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. До відзиву було додано диск DVD-R з відео фіксацією вчиненого правопорушення.

06.08.2024 року позивачем подано суду відповідь на відзив, де останній вказує що відповідачем пропущені строки та порядок подання відзиву, в черговий раз наголошував, що постанова не містить конкретних даних про встановлену швидкість, з якою він рухався, зазначав про сфабрикування відповідачем рапорту, про використання неофіційної термінології працівниками поліції, а також в черговий раз вказував на неправомірне розміщення інспектором поліції приладу вимірювання швидкості, а саме в руках. З огляду на вказане просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області серії ЕНА №2102945 від 09.05.2024 року було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що 09.05.2024 року о 09:35 годині, він керуючи транспортним засобом AUDI Q5 номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті Війтівці на 215 км АД М30 Стрий-Ізварине, рухався зі швидкістю 94км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 44 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Предметом розгляду цієї справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме: перевищення в населеному пункті швидкості руху транспортного засобу на 44 км/год, тобто порушень вимог п.12.4 ПДР України.

Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ (ТС008385).

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15,0 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу (на відео видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля). Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ отримав сертифікат відповідності затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA TR/001 22 054-20 від 23 грудня 2020. Також отримав сертифікат перевірки типу UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26 грудня 2018 року, який дійсний до 26.12.2028 року.

Конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ІІ LTI 20/20 серії № ТС008385 підтверджується експертним висновком Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29285 чинного до 07.11.2024 року, за результатами повірки встановлено, що даний засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LT1 20/20 №TC008385 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год.

Отже, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, свідоцтво якого станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення було чинним, і міг використовуватися відповідачем під час здійснення патрулювання.

Згідно із п.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, суд зауважує, що застосування у конструкції вказаної норми ч.2 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" похилої риски між словами "монтувати" та "розміщувати" свідчить, що відповідні пристрої можуть як стаціонарно монтуватись так і розміщуватись, у тому числі, й на однострої, у/на службових транспортних засобах поліцейських.

Отже, законом не обмежується використання технічних пристроїв для фіксації порушень, у тому числі й лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20, виключно у стаціонарному режимі.

Як вбачається, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача вплинуло на результат цього вимірювання.

Відповідно вказані норми закону не містять обов`язкової вимоги щодо роботи технічних приладів лише в автоматичному режимі, тому посилання позивача на похибку вимірювача швидкості, у зв`язку з тим, що TruCam II LT1 20/20 №TC008385 не був стаціонарно вмонтований, а знаходився у руках в поліцейського і похибка приладу складає більш ніж + 2 км/год. не знаходять свого підтвердження.

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення Правил дорожнього руху України, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.ч.3-4 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд, звертає увагу на наявний в матеріалах DVD-диска, долучений відповідачем до відзиву. Зміст вказаних записів зводиться до фіксації відповідачем на прилад TruCam LTI ІІ 20/20 серії № ТС008385 руху автомобіля AUDI Q5 номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті зі швидкістю 94 км/год., що є перевищенням дозволеної швидкості на 44 км/год в населених пунктах згідно Правил дорожнього руху України.

Згідно п.10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, за порушення Правил дорожнього руху інспектором поліції відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, виявивши адміністративне правопорушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та правомірно виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Суд зазначає, що наданими доказами в повній мірі підтверджено порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме встановленої дорожнім знаком обмеження швидкості на відповідній ділянці дороги.

Розглядаючи аргументи позивача стосовно невідповідності формулювання в оскаржуваній постанові в частині не зазначення конкретної швидкості, суд із цим погоджується, однак вважає це технічною помилкою приладу, що не впливає на зміст, кваліфікацію і доведеність вчиненого правопорушення.

Суд керується тим, що не будь-яке формальне порушення, допущене при складанні постанови, тягне за собою незаконність притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зокрема, необхідно враховувати чи відбулось порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та чи унеможливило це перевірку судом обставин вчинення правопорушення, встановлення його події і складу.

У даному випадку, враховуючи те, що відповідачем надано суду докази того, яким саме приладом здійснювалась фіксація перевищення швидкості, і вказаний прилад має необхідні технічні можливості, відповідає встановленим законодавством вимогам, суд вважає, що відсутність в оскаржуваній постанові посилання на конкретну швидкості, при тому що зазначено що позивач перевищив її на 44 км/год, не вплинуло на законність прийнятого рішення в цілому, і не мало наслідком порушення прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач порушив строки подання відзиву, оскільки із трекінгу поштових відправлень вбачається, що копію відзиву яку отримав суд, та яка направлялась позивачу, відповідачем подано на пошту 10.07.2024 року, тобто в межах встановленого строку.

Доводи позивача, щодо сфабрикування відповідачем рапорту не знайшли свого підтвердження у суді, більше того суд не брав вказаний рапорт до уваги, оскільки він не має вагомого значення для вирішення даної справи.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 122, 152-1, 248, 251, 255, 258, 265-4, 279-1, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук