Справа № 162/653/24
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/653/24
Номер провадження 2-а/162/37/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника позивача Панасюка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ:

Від представника позивача адвоката Панасюка І.І. 06.08.2024 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримав поштовим зв`язком 23.07.2024 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження №75500618 від 10.07.2024 року, зі змісту якої стало відомо, що вона винесена на підставі постанови Подільського УП ГУНП у м. Києві серії ЕГА №1397516 від 13.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 102 гривні. Відповідно до даної постанови, 13.04.2024 року ОСОБА_1 перебував за адресою м. Київ, пр.. Правди, 35 в громадському місці в п`яному вигляді, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 КУпАП. Однак у постанові не відображено, чи ображала поведінка ОСОБА_1 людську гідність і громадську мораль, та не наведено доказів перебування останнього у п`яному вигляді. Також у даному випадку порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки пояснення у нього ніхто не відбирав, про винесення оскаржуваної постанови його не повідомляли та не надали можливості залучити до розгляду справи захисника.

На підставі викладеного, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА №1397516 від 13.04.2024 року.

Ухвалою суду від 07.08.2024 року позивачу поновлено строк для оскарження постанови, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 14.08.2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заява про продовження строку для подання відзиві та відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень позовних вимог вказано, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП розглянута посадовою особою в межах наданих повноважень з дотриманням процедури розгляду справи, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що примірник постанови позивачем отримано на місці 13.04.2024 року. ОСОБА_1 не надано доказів порушеного права відповідачем, а доводи, викладені у позовній заяві ґрунтуються на власних припущеннях. Крім цього, у відзиві представник відповідача просить продовжити строк для подання відзиву у зв`язку направленням запиту до Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві з метою встановлення обставин скоєння позивачем адміністративного правопорушення та подальшого витребування документів в органі поліції, який притягнув позивача до адміністративної відповідальності. На день подання відзиву, відповідь на вищевказаний запит не надходила.

Представник позивача 22.08.2024 року надіслав на електронну адресу суду відповідь на відзив, у якому вказує, що твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 було вручено примірник оскаржуваної постанови на місці 13.04.2024 року не відповідає дійсності, про що свідчить відсутність запису про це в оригіналі постанови, яка перебуває на примусовому виконанні. Крім цього, звертає увагу, що відповідач, всупереч вимогам законодавства, перекладає обов`язок доказування на позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо клопотань представника відповідача суд зазначає наступне.

Розгляд даної справи в ініціативи суду було призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, що відповідно до ч.8 ст.262 КАС України передбачає заслуховування усних пояснень учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відтак, представник відповідача не був позбавлений можливості надати свої пояснення у судовому засіданні.

Разом з цим, судове засідання, призначене на 12 год 30 хв 15.08.2024 року, було відкладено з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив, як це передбачено ч.4 ст.262 КАС України.

З огляду на те, що до поданого представником відповідача відзиву не було додано копії запиту, на який було посилання як на підставу продовження строку для подання відзиву, та станом на 10.09.2024 року жодних додаткових документів не подано, суд вважає доцільним проводити розгляд справи за наявними матеріалами.

Із постанови серії ЕГА №1397516 від 13.04.2024 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, а саме ОСОБА_1 13.04.2024 року перебував за адресою м. Київ пр-кт Правди, 35 в громадському місці в п`яному вигляді.

Диспозиція ч.1 ст.178 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи У п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

У даному випадку викладені в оскаржуваній постанові обставини, які ставляться у провину ОСОБА_1 , не відповідають в повній мірі диспозиції інкримінованої статті, а відтак дії ОСОБА_1 не містять необхідних ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Також до відзиву не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, серед іншого, перебування ОСОБА_1 у зазначені у постанові дату та час за вказаною адресою у п`яному вигляді.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості перевірити, чи була наявна подія вказаного у протоколі адміністративного правопорушення та чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, що не знайшло свого підтвердження і в доданих до відзиву доказах, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно були вчинені адміністративні правопорушення внаслідок недотримання ПДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що лише за постановою встановити наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення не вбачається можливим, доводів позивача не спростовано належними та допустимими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача - закриттю.

На підставі ч.1 ст. 139 КАС України на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області 605 гривень 60 копійок судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1,9, 251, 255 КУпАП, ст. 72-74, 132, 139, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1397516 від 13.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень) 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.09.2024 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ