Справа № 143/361/24
Суддя: Бойко А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/361/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бойка А.В.,

з участю секретаря Шуваріної В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Встановив:

22.04.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно з яким просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024, винесену поліцейським з РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Вдовиченком М.В., про притягнення його, ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1190 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 13.04.2024 поліцейським з РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Вдовиченком В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1903529, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів, що становить 1190 грн., за те, що 13.04.2024 о 20 год. 43 хв. в м. Погребище по вул. Вишнева він керував транспортним засобом «SPARTA SD 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (реєстрація якого здійснена на ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , страховий поліс № АР /6477722), в якого були затерті номерні символи, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів, чим порушив п. 31.3.в ПДР України.

Позивач вважає вищевказану постанову протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона містить зазначення конкретного підпункту пункту 31.3.в ПДР України, за порушення якого на нього накладено адміністративне стягнення, однак, на його думку така кваліфікація є некоректною, оскільки, в постанові суть правопорушення зазначена, як «водій керував транспортним засобом, в якого були затерті номерні символи, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів», що є порушенням пункту 30.2 ПДР України. Вважає, що належним доказом на підтвердження його винуватості може бути лише замір відстані на місці вчинення правопорушення, що і підтверджувало факт, який не дає можливості чітко визначити символи або комбінацію номерного знаку з відстані 20 метрів. Однак, відомості про те, з якої відстані встановлювався факт достатнього визначення номерного знаку, у постанові відсутні, як і відомості, що поліцейським взагалі здійснювалися заміри такої відстані. На його думку, патрульним належним чином не задокументовано та не доведено допустимими доказами факту порушення ним п. 30.2 ПДР України.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 9, 72, 77, 286 КАС України просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024, винесену інспектором РПП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності його, ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

22.04.2024 ухвалою судді вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 12).

06.05.2024 від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 15-22).

Ухвалою судді від 09.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, а також відповідачу визначено десятиденний строк з дня вручення йому ухвали про відкриття спрощеного провадження для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 23).

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 442 представник ГУНП у Вінницькій області копію ухвали суду від 09.05.2024, адміністративний позов з додатками, судову повістку про виклик до суду отримав 16.05.2024 (а.с. 27).

24.05.2024 до канцелярії суду через систему «Електронний суд» представником відповідача ГУНП у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. скеровано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що ГУНП у Вінницькій області не визнає вказаної позовної заяви, вважає її безпідставною та необґрунтованою, так як спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395. Вважає, що інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Представник відповідача наголошує, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, накладено поліцейським ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення (а.с. 31-35).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с. 27, 38, 41).

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань.

Так, судом встановлено, що поліцейським ВП № 4 (м. Липовець) ВРУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_3 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, було винесено постанову серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн.

Згідно із вказаною вище постановою, 13.04.2024 о 20:32 год. в м. Погребище по вул. Вишнева водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом «SPARTA SD 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого затертий державний номерний знак, що не дає змоги чітко визначити символи та букви з відстані 20 метрів, чим порушив вимоги п. 31.3.в ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с. 16).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Також, Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст. 251 КУпАП.

Так, за приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, ч. 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правилами Дорожнього Руху (ПДР) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 30.2 ПДР України встановлено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені.

У відповідності до вимог п. 31.3.в ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за диспозицією частини першої статті 121-3 КУпАП відповідальність наступає і за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає встановленим зразкам або вимогам, і за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Згідно з вимогами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, частини першої і другої статті 121-3.

Разом з тим, в графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» оскаржуваної постанови поліцейським вказано, що водій керував мотоциклом, в якого затертий державний номерний знак, що не дає змоги чітко визначити символи та букви з відстані 20 метрів, чим порушив п. 31.3.в ПДР. Експлуатація ТЗ, номерні знаки яких не відповідають вимогам стандартів (а.с. 16).

Отже, у оскаржуваній постанові серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024 працівником поліції зазначено пункт Правил дорожнього руху, який не відповідає суті адміністративного правопорушення, за вчинення якого настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а відтак, вказана постанова не відповідає приписам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини оскарження позивачем постанови у справі про адміністративні правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, в цій частині залишено без будь-якого на те реагування та, крім поданих позивачем матеріалів, суду не надано інших доказів на доведення законності складеної постанови, доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України cуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Отже, суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Разом з цим, під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови представником відповідача суду не надані.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони не підтверджені неспростовними та достовірними доказами.

Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак вимоги позивача суд знаходить такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії поліцейського під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст. 245, 280 КУпАП, а відтак є незаконними.

Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому суд відповідно до вимог п. 1 ст. 247, ст. 293 КУпАП скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1903529 від 13.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя