Справа № 461/3411/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/3411/24 пров. № А/857/14358/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року (головуючий суддя Стрельбицький В.В., м. Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову ГБВ №911006 від 23.03.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити провадження у справі.

Позов обгрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення нею адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову від 23 березня 2024 року ГБВ №911006, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 181-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, та надіслано справу на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Львівській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 та Головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем не надано доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП. Вказує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про направлення справи на новий розгляд, не врахував, що таке направлення можливе у тому випадку, коли в процесі розгляду справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності суб`єктом владних повноважень були суттєво порушені приписи КУпАП щодо належного складання постанов про накладення адміністративного стягнення, усунення яких можливе при повторному розгляді. Вважає, що відповідач позбавлений права збирати нові докази в межах цієї справи, відтак допущені ним порушення не являються технічними, є суттєвими, та не можуть бути усунені при новому розгляді. Наголошує, що статтею 286 КАС України передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасно вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що за відсутності належних доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, чого не було зроблено судом першої інстанції.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Головне управління Національної поліції у Львівській області в обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що на підтвердження своєї позиції щодо правомірності оскаржуваної постанови було надано суду копію постанови серії ГБВ № 911006 від 23.03.2024 року, в якій зроблено запис про особисте її отримання ОСОБА_1 ; рапорт від 25.03.2024 року; копії протоколів допиту свідків від 10.05.2024, 11.05.2024, 08.05.2024, які складено в межах кримінального провадження. Вважає, що вказані документи є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КпАП України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача Білас М.П. підтримав апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції і визнається сторонами, постановою старшого оперуповноваженого в ОВС УМП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 від 23 березня 2024 року ГБВ №911006 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Згідно цієї постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.03.2024 о 19:30 за адресою АДРЕСА_1 займалася проституцією, а саме надавала платні інтимні послуги за грошову винагороду у розмірі 2600 грн. за одну годину таких послуг, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.181-1 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність події порушення, оскільки жодних належних та допустимих доказів відповідачем суду не надано і в постанові не зазначено.

Суд першої інстанції зазначив, що уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області допущено істотні процесуальні порушення при розгляді справи, зокрема, не дотримано порядку збирання доказів, відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Водночас, суд вказав, що наявність чи відсутність у діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП України, повинні бути досліджені та перевірені при новому розгляді справи уповноваженим на це органом, з наданням належної процесуальної оцінки усім доводам сторони захисту, в тому числі, і тим доводам, які висловлені суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80і81(в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів),частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2,стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1,121-2,частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148,151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176,177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за заняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що визначення поняття «заняття проституцією» у законодавстві України відсутнє. Однак, виходячи із аналізу норм закону, якими врегульовувалось заняття проституцією, як злочин, зокрема, у старій редакції Кримінального кодексу України (ст.303), проституцію можна розуміти як надання особою інтимних послуг іншій особі за певну винагороду в грошовій, майновій чи будь-якій іншій формі.

Разом з тим, відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за 1 ст. 181-1 КУпАП, є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.03.2024 о 19:30 за адресою АДРЕСА_1 займалася проституцією, а саме надавала платні інтимні послуги за грошову винагороду у розмірі 2600 грн. за одну годину таких послуг, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.181-1 КУпАП.

Апелянтом - Головним управлінням Національної поліції у Львівській області на підтвердження своєї позиції щодо правомірності оскаржуваної постанови надано суду рапорт від 25.03.2024 року та копії протоколів допиту свідків від 10.05.2024, 11.05.2024, 08.05.2024, які складено в межах кримінального провадження.

Колегія суддів такі докази вважає недопустимими, оскільки такі не зазначені як додатки до оскаржуваної постанови та здобуті поза межами провадження у справі про адміністративне правопорушення, тобто без дотримання встановленої процедури.

З матеріалів справи вбачається та було визнано представником відповідача під час апеляційного розгляду, що протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, зокрема, органів Національної поліції (статті 176, 177, 178 181-1).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що фіксація правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій уповноважених осіб з перевірки наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Незважаючи на те, що такий протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, однак, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень, у даному випадку орган, уповноважений на складання протоколу і збирання доказів.

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.181-1 КУпАП відсутні докази надання нею інтимних послуг за плату, зокрема, не вилучено самі грошові кошти, речові докази, не додано аудіо-, відеозаписи, фотосвітлини, які фіксують факт вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, та не складено протокол, у якому б були зафіксовані вказані обставини.

Апеляційний суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про недоведення відповідачем складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнута до відповідальності, і вважає правильним висновок суду першої інстанції про скасування оскаржуваної постанови від 23 березня 2024 року серії ГБВ №911006.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю.

Наведене свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Львівській області, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та задоволення позову в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а саме 1514 грн. (605,60 + 908,40).

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі №461/3411/24 в частині направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі №461/3411/24 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 11 вересня 2024 року