Справа № 440/7518/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Полтава Справа № 440/7518/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради, щодо нерозгляду заяви гр. ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки земельної ділянки загальною кадастровий номер :00:013:0052, площею 14,93 га, цільове призначення 01.02 Для ведення фермерського господарства (категорія земель: землі сільськогосподарського призначення), яка розташована за межами населених пунктів на території Абазівського старостинського округу, Полтавської міської територіальної громади, яка належать їй на підставі Державного акту на право користування землею серії І-ПЛ №014295 виданого Абазівською сільською Радою народних депутатів 28 січня 2002 р.;

зобов`язати Полтавську міську раду прийняти рішення про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки загальною кадастровий номер :00:013:0052, площею 14,93 га, цільове призначення 01.02 Для ведення фермерського господарства (категорія земель: землі сільськогосподарського призначення), яка розташована за межами населених пунктів на території Абазівського старостинського округу, Полтавської міської територіальної громади за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з розстроченням платежу терміном на 10 років.

Під час розгляду справи суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської міської ради (надалі також відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників /а.с. 22-23/.

Ухвалою суду від 22.07.2024 продовжено Полтавській міській раді строк для подання відзиву на позовну заяву до 09.08.2024 /а.с. 30-31/.

Ухвалою суду від 06.08.2024 залишено без задоволення клопотання Полтавської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради /а.с. 48-49/.

Аргументи учасників справи

Позов обґрунтований тим, що 21.11.2023 позивач звернулася до Полтавської міської ради із заявою про викуп земельної ділянки кадастровий номер :00:013:0052, площею 14,93 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства (категорія земель: землі сільськогосподарського призначення), яка розташована за межами населених пунктів на території Абазівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади. Оскільки Полтавська міська рада у встановлений законом термін не розглянула дану заяву на сесії, та не прийняла відповідне рішення, 26.02.2024 ОСОБА_1 було подано заяву про долучення документів до заяви про викуп земельної ділянки №Г04.1.1.-11/13459 від 21.11.2023р. з долученням Витягу №НВ-024, де станом на 2024 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:013:0052 (площею 14,93 га) складає 521 961,45 грн.

Однак станом на дату подання позову Полтавська міська рада не розглянула заяву ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки у строки, встановлені Земельним кодексом України, та не прийняла рішення за результатами її розгляду про надання дозволу на викуп земельної ділянки, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.

02.08.2024 через систему "Електронний суд" представником Полтавської міської ради подано документ "Додаткові пояснення у справі", в яких по суті представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначала, що розгляд заяви ОСОБА_1 включено розпорядженням міського голови від 12.07.2024 №57-р до проекту рішення міської ради "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства" на розгляд п`ятдесят шостої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 23.07.2024, однак за недостатньою кількістю голосів рішення не прийнято.

Представник відповідача у додаткових поясненнях також наголошувала на тому, що у будь-якого органу, посадової особи відсутні повноваження безпосередньо впливати на процедуру голосування та волевиявлення депутатів щодо прийняття місцевою радою певного рішення та нести відповідальність за результат розгляду радою питання, неможливо змусити депутатів до прийняття чи неприйняття рішень, що є конституційною гарантією місцевого самоврядування /а.с. 34-37/.

07.08.2024 через систему "Електронний суд" представником позивача подані додаткові пояснення, в яких представник ОСОБА_1 наголошувала на тому, що Полтавською міською радою, як органом місцевого самоврядування, у визначений Земельним кодексом України місячний термін, тобто до грудня 2023 року - не було розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 та не прийнято жодного рішення за результатами її розгляду (про задоволення чи відмову в задоволенні).

Посилання відповідача на те, що заява ОСОБА_1 була розглянута профільним відділом Полтавської міської ради 24.04.2024, на думку представника позивача, суперечить нормам законодавства, адже саме у визначений ст.128 ЗК України місячний термін орган місцевого самоврядування повинен розглянути заяву та ухвали рішення про її задоволення чи відмову в задоволенні.

Стверджувала, що факт відмови депутатів Полтавської міської ради проголосувати за продаж земельної ділянки ОСОБА_1 є проявом свідомого ухилення та порушення права заявниці на викуп земельної ділянки та не є в розмінні норм частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки /а.с. 53-55/.

У період з 07.08.2024 по 30.08.2024 включно суддя Шевяков І.С. перебував у відпустці, 31.08.2024 та 01.09.2024 вихідні дні, внаслідок чого справа розглянута судом 02.09.2024.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Обставини справи, встановлені судом

21.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до Полтавської міської ради зі заявою від 21.11.2023 вх. №Г04.1.1-11/13459, про продаж їй земельної ділянки відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 014295, виданого Полтавською районною радою народних депутатів 28.01.2002, кадастровий номер: :00:013:0052, площею 14,93 га., цільове призначення 01.02 Для ведення фермерського господарства (категорія земель: землі сільськогосподарського призначення), яка розташована за межами населених пунктів на території Абазівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади з розстрочкою платежу 10 років /а.с. 7/.

Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру листом від 19.12.2023 №01-04-01.2-12/3211 повідомило ОСОБА_1 про розгляд управлінням за дорученням першого заступника міського голови ОСОБА_2 її заяви від 21.11.2023 року та зазначило, що дане питання буде винесено на розгляд постійних комісій Полтавської міської ради /а.с. 38/.

Доказів направлення/отримання зазначеного листа ОСОБА_1 відповідачем не надано.

26.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Полтавської міської ради зі заявою від 13.02.2024 про долучення документів до попередньої заяви від 21.11.2023 про викуп земельної ділянки, долучивши до заяви Витяг станом на 2024 рік нормативної грошової оцінки земельної ділянки та просила розглянути заяву про викуп земельної ділянки від 23.11.2023 з врахуванням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки 521 961, 45 грн.

24.04.2024 постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, охорони довкілля, природокористування Полтавської міської ради попередньо розглянула проєкт рішення "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території старостинських округів Полтавської міської територіальної громади", взяла його до відома, в цілому, з урахуванням змін щодо пропозиції депутата Полтавської міської ради ОСОБА_3 , запропонувати громадянам викупити земельні ділянки з розстроченням платежу терміном на 2 роки, погодила проєкт рішення та рекомендувала розглянути його на сесії Полтавської міської ради /а.с. 38 зворотній бік -39/.

Розпорядження міського голови від 12.07.2024 №57-р "Про скликання п`ятдесят шостої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання" на розгляд п`ятдесят шостої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання винесено питання №39 "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства". Сесію скликано 23.07.2024 о 10-й годині в режимі відеоконференції із застосуванням системи електронного голосування "Голос" (м. Полтава, вул. Соборності, 36) /а.с. 39 зворотній бік - 40/.

Досліджений судом проект рішення п`ятдесят шостої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 23.07.2024 "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства" /а.с. 41-44/ включав в тому числі пункти:

15. Продати громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 14,9300 га., кадастровий номер: :00:013:0052, розташовану на території Абазівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади, для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення, код згідно КВЦПЗ - 01.02), що належить їй на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 014395 від 28.01.2002 року, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці 521 961, 45 грн. (п`ятсот двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна гривня сорок п`ять копійок) відповідно до витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.02.2024 року, з розстроченням платежу терміном на 10 років.

15.1. Припинити право постійного користування громадянці ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 14,9300 га., кадастровий номер: :00:013:0052, розташованою на території Абазівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади, для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення, код згідно КВЦПЗ - 01.02), що належить їй на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 014395 від 28.01.2002 року, після укладення договору купівлі-продажу землі та державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 .

19.07.2024 постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, охорони довкілля, природокористування Полтавської міської ради попередньо розглянула проєкт рішення "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства", взяла його до відома, погодила проєкт рішення та рекомендувала розглянути його на сесії Полтавської міської ради /а.с. 44/.

За результатами поіменного голосування 56 сесії Полтавської міської ради 8 скликання за питання порядку денного "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства" рішення не прийнято, з 42 депутатів:

- За - 2;

- Проти - 0;

- Не голосували 25;

- Відсутні 10;

- Не обрано 3.

Листом Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру від 26.07.2024 № 01-04-01.2-14/1930 повідомлено ОСОБА_1 про розгляд її заяви з додатками, та про включення розпорядженням міського голови від 12.07.2024 № 57-р проєкту рішення міської ради "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства" на розгляд п`ятдесят шостої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 23.07.2024 та, що за недостатньою кількістю голосів рішення не прийнято. Пояснено, що на офіційному сайті Полтавської міської ради за посиланням https:/www.rada-poltava.gov.ua/documents/ є можливість ознайомитись з результатами голосування /а.с. 45/.

Доказів направлення/отримання зазначеного листа ОСОБА_1 відповідачем не надано.

Позивач не погодилася з бездіяльністю відповідача, що полягає у нерозгляді заяви про викуп земельної ділянки земельної ділянки, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Норми права, що підлягають застосуванню

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними визначений статтею 127 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 127 Земельного кодексу України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 127 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120-1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 127 Земельного кодексу України визначено, що не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди орендаря.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам регламентований статтею 128 Земельного кодексу України. Так, відповідно до частини першої статті 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Особливості продажу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Згідно з частиною другою статті 128 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Частиною третьою статті 128 Земельного кодексу України визначено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Згідно з частиною шостою статті 128 Земельного кодексу України рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, здійснюється відповідно до порядку, визначеного частиною першою цієї статті.

Частиною сьомою статті 128 Земельного кодексу України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) разом з договором купівлі-продажу є підставою для державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до частини восьмої статті 128 Земельного кодексу України ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки. У разі відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки сума авансового внеску не повертається.

Згідно з частиною дев`ятою статті 128 Земельного кодексу України розрахунки за придбання земельної ділянки можуть здійснюватися з розстроченням платежу за згодою сторін, але не більше ніж на п`ять років. Порядок здійснення розрахунків з розстроченням платежу визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною десятою статті 128 Земельного кодексу України визначено, що рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді.

Відповідно до пункту 6-1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, а також юридичні особи, яким на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" належало право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, та які відповідно до статті 92 цього Кодексу не можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів", мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Купівля земельних ділянок відповідно до цього пункту здійснюється за ціною, що дорівнює: нормативній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель сільськогосподарського призначення; експертній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель несільськогосподарського призначення.

У разі купівлі земельної ділянки її покупець має право на розстрочення платежу зі сплати ціни земельної ділянки з рівним річним платежем з урахуванням індексу інфляції, за умови встановлення заборони на продаж або інше відчуження та надання у користування земельної ділянки (крім надання у користування фермерському господарству земельних ділянок, які знаходяться у власності членів такого фермерського господарства, що є покупцями такої земельної ділянки) до повного розрахунку покупця за договором купівлі-продажу.

Розрахунок за придбану земельну ділянку здійснюється щороку, рівними частинами, у місяць, що настає за звітним роком. Покупець має право на дострокове погашення всієї або частини суми ціни продажу земельної ділянки з розстроченням платежу з урахуванням індексу інфляції. Строк розстрочення платежу становить: щодо земель сільськогосподарського призначення - 10 років, щодо земель несільськогосподарського призначення - 30 років, якщо покупець не ініціює встановлення меншого строку. У разі купівлі земельної ділянки з розстроченням платежу право власності переходить до покупця після сплати першого платежу.

Право купівлі земельної ділянки відповідно до цього пункту також мають громадяни України - спадкоємці громадян, яким належало право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної чи комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства (крім випадків, якщо такі земельні ділянки були передані у власність чи користування фізичним або юридичним особам). Якщо таких спадкоємців декілька, земельна ділянка придбавається ними у спільну часткову власність, де частки кожного із спадкоємців у праві власності є рівними.

Громадяни України та юридичні особи, що здійснюють купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення відповідно до цього пункту, мають відповідати вимогам, визначеним цим Кодексом до набувачів земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Положення частини сьомої статті 130 цього Кодексу не поширюються на земельні ділянки, які придбаваються відповідно до цього пункту.

Юридичні особи набувають право на купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення відповідно до цього пункту з 1 січня 2024 року.

У разі якщо у складі земель, що перебувають у постійному користуванні, довічному успадкованому володінні, є землі, які не можуть передаватися у приватну власність, або постійний користувач, володілець земельної ділянки на праві постійного користування не може набувати у власність земельну ділянку відповідно до закону, такий землекористувач здійснює поділ земельної ділянки з виділенням частини, на якій розміщені такі землі, в окрему земельну ділянку з подальшою її передачею в оренду на умовах, визначених цим пунктом. У такому разі землекористувач, володілець протягом одного місяця з дня внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, утворену внаслідок поділу, зобов`язаний подати до органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, клопотання про вилучення земельної ділянки з користування та передачу її в оренду. Умови оренди визначаються з урахуванням таких особливостей:

встановлюється строк оренди 50 років, якщо орендар не ініціює встановлення меншого строку;

розірвання договору оренди, зміна його умов в односторонньому порядку орендодавцем не допускається.

Право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної чи комунальної власності зберігається за суб`єктом відповідного права, які не здійснили купівлю таких земельних ділянок відповідно до абзацу першого цього пункту.

Право викупу на умовах, зазначених в абзаці першому цього пункту, належить також орендарям, емфітевтам земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності, що за угіддями належать до багаторічних насаджень, якщо такі особи не менше трьох років до дня укладення договору купівлі-продажу вирощують на зазначених земельних ділянках багаторічні насадження (плодові, ягідні, горіхоплідні, виноград). Порядок підтвердження факту вирощування багаторічних насаджень особою, яка має намір здійснити викуп земельної ділянки відповідно до цього пункту, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику. Забороняється зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, викуплених відповідно до цього абзацу, а також зміна їх угідь (шляхом віднесення багаторічних насаджень до інших угідь), протягом 10 років з дня державної реєстрації права власності на земельну ділянку особи, яка здійснила її викуп (крім зміни цільового призначення, пов`язаної з відчуженням земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності). Таке обмеження зберігається в разі переходу права власності на зазначену земельну ділянку до іншої особи, поділу, об`єднання земельних ділянок. Цей абзац втрачає чинність з 1 січня 2035 року.

Висновки щодо правозастосування

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, дозвіл органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови, є змістом відповідного індивідуального правового акту, формою якого згідно статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є рішення.

21.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до відповідача зі заявою про викуп земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування у неї ж.

Листом Полтавської міської ради від 26.07.2024 позивача повідомлено, що за результатами голосування рішення не набрало необхідної кількості ухвальних голосів /а.с. 45/.

Суд звертає увагу, з огляду на цитовані у попередньому розділі норми земельного закону, що Полтавська міська рада за результатами розгляду на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 21.11.2024 про надання дозволу на викуп земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052, мала прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у його наданні.

Водночас, частиною п`ятою статті 128 Земельного кодексу України встановлено вичерпні підстави, з яких відповідна рада може прийняти рішення про відмову в продажу земельної ділянки.

Що важливо, рішення про надання такого дозволу або про відмову в його наданні повинне оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Обставини справи, з огляду на правове регулювання спірних відносин, та викладене вище розуміння поняття "бездіяльності" суб`єкта владних повноважень, дають суду підстави для висновку про те, що заява ОСОБА_1 від 21.11.2023 хоч і розглянута по суті, проте з порушенням процедури, передбаченої чинним законодавством, оскільки відповідач не прийняв ні рішення про надання дозволу, ні про відмову в продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства.

Вказану поведінку суд кваліфікує як протиправну бездіяльність, оскільки несвоєчасно та неналежно розглянувши заяву від 21.1.2023 про надання дозволу на викуп земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства, відповідач порушив право позивача на викуп земельної ділянки в установленому законом порядку.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Дослідивши зміст протоколу від 23.07.2024 поіменного голосування 56 сесії Полтавської міської ради 8 скликання за питання порядку денного "Про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства" /а.с. .44 зворотній бік/ , з огляду на приписи пункту 34 частини першої статті 26, статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд дійшов висновку про те, що такий протокол не є правовим актом індивідуальної дії та не може вважатися рішенням про відмову в продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства, яке може бути оскаржено до суду. При цьому, такий протокол від 23.07.2024 не містить жодних мотивів відмови. Водночас, частиною третьою статті 128 Земельного кодексу України передбачено, що у рішенні про відмову в продажі земельної ділянки обов`язково зазначаються обґрунтовані причин відмови.

Отже, відсутність рішення про надання дозволу або про відмову в наданні такого дозволу на продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити відповідно до статті 128 Земельного кодексу України, чим порушив процедуру розгляду відповідного питання, а, отже, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що Полтавська міська рада допустила протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2023 про надання дозволу на викуп земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства.

Щодо способу захисту порушеного права позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п.36-39).

Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу, в спірному випадку на продаж земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув заяву позивача та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні. В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника. Відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл, якщо уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Суд враховує, що дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

Суд наголошує, що відповідно до частини третьої статті 128 Земельного кодексу України відповідач зобов`язаний або надати дозвіл позивачу на продаж земельної ділянки, або мотивовано відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

В спірному випадку 23.07.2024 Полтавська міська рада не прийняла ні позитивного рішення, ні негативного рішення за заявою позивача від 21.11.2023. Тобто відповідач взагалі не висловив свого мотивованого висновку щодо наявності чи відсутності в позивача за поданою ним заявою та долучених до неї додатків умов для надання дозволу на продаж земельної ділянки відповідно до статті 128 Земельного кодексу України.

У даному випадку зобов`язанню прийняти рішення про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки перешкоджає те, що відповідачем не було прийнято жодного рішення по суті заяви ОСОБА_1 , в тому числі й про відмову. Тому належним наслідком має бути зобов`язання прийняти рішення.

Суд зауважує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності Полтавської міської ради щодо розгляду в передбачений законодавством спосіб заяви позивача від 21.11.2023 про надання дозволу на викуп земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:013:0052 у власність для ведення фермерського господарства, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути вказану заяву позивача від 21.11.2023 та за результатами її розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки суду.

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 належить задовольнити частково, змінивши форму захисту порушеного права.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у даній справі виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача, суд вважає за можливе на підставі частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Крім того, у відповідності до частини сьомої статті 139 КАС України представником позивача надано суду заяву від 23.07.2024 про стягнення витрат на правову допомогу /а.с. 32/. А тому, суд роз`яснює представнику позивача право подання до суду доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 21.11.2023 про викуп земельної ділянки земельної ділянки кадастровий номер :00:013:0052, та неприйняття рішення за результатами її розгляду на підставі статті 128 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Полтавську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2023 про викуп земельної ділянки земельної ділянки кадастровий номер :00:013:0052, та за результатами її розгляду по суті прийняти рішення відповідно до статті 128 Земельного кодексу України, яке оформити у формі рішення згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков