Справа № 400/7751/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 р. № 400/7751/24

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А. з розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаЗаводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1,м. Миколаїв,54006,

провизнання бездіяльності протиправною; зняття арешту накладеного постановою від 25.10.2016 року № 33088776,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови знятті арешту з нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 33088776 від 25.10.2016;

- зняти арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 33088776 від 25.10.2016 (номер запису про обтяження в спеціальному розділі 18982638 від 13.02.2017).

В обгрунтування позову позивач вказав, що на виконанні у відповідача в 2011 році перебувало виконавче провадження щодо реєстрації нерухомого майна Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод". Проте, 21.04.2011р. державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Суліковською М.С. винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме майно Державного підприємства "Миколаївський ремонтно-механічний завод", правонаступником якого є Державне підприємство "Миколаївський бронетанковий завод". Матеріали виконавчого провадження знищено в зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Проте, як стало відомо позивачу, державним виконавцем накладено арешт на все майно позивача й на теперішній час такий арешт не знято, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, така бездіяльність відповідаач порушує право підприємства як власника розпоряджатися своїм майном. Ухвалою від 21.08.2024 суд відкрив провадження за вказаним вище позовом за правилами загального провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.287 КАС України, призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 03.09.2024 та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 27.06.2018 виконавчі провадження, які були відкриті стосовно позивача, завершені по п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Завершення виконавчого провадження з вищевказаних підставі не передбачає зняття арешту з майна боржника. Надати більш детальну інформацію унеможливлюється, у зв`язку з тим, що у відповідності до п. п. 2, 5 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 1829/5 від 07.06.2017 виконавчі провадження передані до архіву знищуються за закінченням строків зберігання після передачі до архіву. Також відповідач зазначив, що суть позову стосується конкретного об`єкту нерухомого майна, а у своїх вимогах позивач безпідставно просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу щодо відмови у зняті арешту, накладеного на все нерухоме майно, необгрунтовуючі вказані вимоги жодними доказами. Таким чином, оскаржувана постанова про арешт майна боржника прийнята відповідно до Закону та спрямована на захист прав стягувачів, яких не залучено до розгляду цієї справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що у Заводському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснювалося зведене виконавче провадження №33088776 щодо позивача, до складу якого входили наступні виконавчі документи:

- виконавчий лист №2-311/11, виданий 13.02.2013 Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 03/1/248/09-Z від 10 серпня 2007 року у загальній сумі 2 256 246,59грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 989 554,70грн., поточної заборгованості по кредиту у розмірі 312 489,36грн., простроченої заборгованості по процентам в розмірі 560 494,69грн., поточної заборгованості по процентам в розмірі 15 024,10грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 209 562,80грн., пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 122 247,32грн., штрафу за ненадання договору страхування предмета іпотеки в розмірі 46 873,60 грн., а також стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» 1 730,00грн. судових витрат (ВП № 36765477);

- виконавчий лист №2-937 виданий 12.05.2011 Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «Фінанси та кредит» в особі філії "Південне регіональне управління ВАТ Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за договором у розмірі 1426069, 29 грн., держмито в сумі 1700,00грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 250,00 грн. (ВП № 26510795).

В ході здійснення зведеного виконавчого провадження постановою ВП № 33088776 від 25.10.2016 було накладено арешт на все майно боржника, окрім 1/2 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вказаний нежитловий об`єкт було реалізовано, згідно протоколу №201221 проведення електронних торгів від 28.09.2016. Відомості про накладення арешту було внесено до Державного реєстру речових прав (номер запису про обтяження №18982638).

27.06.2018 було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто 27.06.2018 вказані виконавчі провадження завершені по п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

17.07.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 33088776 від 25.10.2016 (номер запису про обтяження в спеціальному розділі 18982638 від 13.02.2017).

Відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заяви та зняття арешту з майна.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача, що полягає в незнятті арешту з майна боржника перед перерачею справ до архіву, є протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV( в редакції, чинній на момент прийняття постанови), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 (чинний на час звернення позивача із заявою про зняття арешту), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Зважаючи на інформацію яка міститься в листі-відповіді відповідача від 24.07.2024, а також у відзиві відповідача, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які документи виконавчого провадження, які б свідчили, що позивач є учасником виконавчого провадження боржником, але при цьому питання про зняття арешту з майна не було вирішено, що зумовлює необхідність зняття арешту з нерухомого майна позивача, оскільки вказані обмеження створюють перешкоди у реалізації позивачем свого права на вільне володіння та розпорядженням майном.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.59 Закону України № 1404).

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття арешту, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 33088776 від 25.10.2016 (номер запису про обтяження в спеціальному розділі 18982638 від 13.02.2017), та зобов`язати відповідача зняти арешт.

Отже, позов необхідно задовольнити.

Судові витрати по справі розподіляються відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,м. Миколаїв,542) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006, ) щодо незняття арешту, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33088776 від 25.10.2016 (номер запису про обтяження в спеціальному розділі 18982638 від 13.02.2017).

3. Зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006, ) зняти арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 33088776 від 25.10.2016 (номер запису про обтяження в спеціальному розділі 18982638 від 13.02.2017).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,м. Миколаїв,542) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов