Справа № 697/1048/24
Суддя: Скирда Б. К.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1048/24
провадження № 2-а/697/9/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря с/з Васянович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі також ГУ НП в Черкаській області, відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.05.2024 близько двадцять другої години вечора керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 біля будинку 25, що розташований по вул. Київській в м. Каневі та його зупинив екіпаж патрульної поліції.

Виконуючи вимоги поліцейських, він зупинився і вийшов з автомобіля для з`ясування причин зупинки. До нього підійшли двоє патрульних поліцейських і повідомили про порушення Правил дорожнього руху, оскільки їхав з погано освітленим заднім номерним знаком. Він пояснив патрульним, що задній номерний знак на автомобілі, яким він керував, достатньо освітлений для того, щоб його можна було чітко розгледіти у темну пору доби.

Патрульні не погодилися з його зауваженнями і зазначили, що окрім керування автомобілем з недостатньо освітленим заднім державним номерним знаком, він під час руху не користувався ременем безпеки, що також є порушенням Правил дорожнього руху. Позивач заперечив проти таких зауважень патрульних і зазначив, що з метою дотримання власної безпеки, він керував автомобілем, пристебнувшись ременем безпеки. Крім того, він вказав, що через погану видимість, обумовлену темною порою доби (близько двадцять другої години ночі), патрульні поліцейські не мали змоги чітко побачити, що він пристебнувся ременем безпеки, тому помилилися у своїх висновках щодо порушення ним правил користування ременями безпеки, оскільки він завжди використовує засоби пасивної безпеки.

Незважаючи на його зауваження, патрульні поліцейські склали дві постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення користування Правил дорожнього руху, зокрема, постанову серії ББА № 328189 від 08.05.2024, яка є предметом оскарження.

Відповідно до постанови ББА № 328189 від 08.05.2024, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн..

Позивач вважає, що винесена відносно нього вищезазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не містить відомостей про здійснення фіксування події правопорушення, відомостей про пристрій, на який здійснювався запис, як і посилання на будь-які інші докази. Зазначає, що не вчиняв такого правопорушення, оскільки їхав із пристебнутим ременем безпеки, на що звертав увагу патрульних поліцейських, тому в даному випадку, немає події адміністративного правопорушення, що виключає підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого не вчиняв. Патрульний поліцейський лише описав адміністративне правопорушення, не обгрунтувавши відповідними доказами прийняту за результатами розгляду адміністративної справи оскаржувану постанову. Водночас, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, позивач звернув увагу на те, що всупереч вимог положень частини першої статті 283 КУпАП, стосовно змісту постанови про адміністративне правопорушення, патрульний поліцейський неправильно кваліфікував описане у спірній постанові правопорушення, оскільки порушення правил користування ременями безпеки відповідає ознакам складу адміністративного делікту, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а не положенням статті 122 цього Кодексу, про що вказано у постанові, без зазначення частини статті, вимоги якої на думку патрульного поліцейського, ним порушено.

Виходячи з вищевикладеного, позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 328189 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений за подання позовної заяви.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.06.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.16-17).

16.07.2024 від Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову ОСОБА_1 представник відповідача просить відмовити повністю.

Зазначили, що відповідно до п. 2.3 в ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме: записи технічних приладів та засобів на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Поліцейським розглянуто справу про адміністративне правопорушення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Встановлено, що 08.05.2024 поліцейський СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капрал поліції ОСОБА_2 спільно з інспектором СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 під час руху на службовому автомобілі Renault Duster 1228 в м. Канів по вул. Київській помітили транспортний засіб в якого під час руху не освітлювався номерний знак.

Працівники поліції за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольорів подали вимогу про зупинку. Після зупинки транспортного засобу Skoda Octavia Tour працівники поліції підійшли до водія, представилися, повідомили причину зупинки даного транспортного засобу, а також повідомили, що в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» застосовується відеофіксація на нагрудні бодікамери.

Після перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів працівники поліції повідомили, що буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення та складена постанова про накладення адміністративного стягнення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час руху на транспортному засобі не користувався ременем безпеки.

Згідно відеозаписів з нагрудної бодікамери вбачається, що після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля без пристебнутого ременя безпеки. При цьому жодних активних дій спрямованих на те, щоб відстебнути ремінь безпеки після зупинки транспортного засобу, позивачем не проводилось.

Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відеозаписах. Відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ними зафіксовані реальні дані, які дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, працівником поліції складено адміністративну постанову, роз`яснено права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП.

Клопотання та зауваження при розгляді справи під час складання адміністративної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від ОСОБА_1 не надходили.

Враховуючи, що самим позивачем не заявлено будь-яких клопотань та зауважень на місці події з приводу порушень його прав та порядку складення адміністративних матеріалів, відповідач вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 складена у відповідності до вимог чинного законодавства без порушень. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності (а.с.37-42).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 31.07.2024 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. В наступне судове засідання 11.09.2024 позивач не з`явився з невідомих причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.54) та довідка про доставку повідомлення (а.с.55).

Представник відповідача ГУ НП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі та врахування під час прийняття рішення доводів, які викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.29).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ББА № 328189 від 08.05.2024 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.7).

Як вбачається з вказаної постанови, складеної відносно ОСОБА_1 , 08.05.2024 о 21 год. 44 хв. водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору по вул. Київська, 2, м. Канів та після зупинки транспортного засобу під його керуванням не користувався пасками безпеки, чим порушив п.п. 2.3.в ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з підпунктом «в» пункту 2.3 розділу 2 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Кваліфікуючою ознакою притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку підпункту «в» пункту 2.3 ПДР має бути керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем до суду на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП надано відеозапис із нагрудних камер поліцейських.

Разом з тим, зі змісту наявних на диску відеофайлів не вбачається, що позивач керував транспортним засобом без використання ременя безпеки. Фіксація дій ОСОБА_1 здійснюється з моменту зупинки транспортного засобу і дійсно на момент зупинки транспортного засобу останній не був пристебнутий ременем безпеки.

В даному випадку закон не пов`язує використання таких засобів безпеки під час стоянки транспортного засобу. Разом з тим, як зазначено позивачем в судовому засіданні, порушень користування ременем безпеки він не допускав, а засоби безпеки він зняв після його зупинки працівниками поліції. Про такі обставини ним також зазначено на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, що вбачається з наданого відповідачем відеозапису з бодікамери працівників поліції.

Тобто, з дослідженого відеозапису неможливо встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки. Отже з наданого відповідачем відеозапису не вбачається, що позивач порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР.

Працівники поліції, приймаючи оскаржувану постанову, виходили з того, що в момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній ременем безпеки пристебнутим не був.

Проте такі висновки працівників поліції не відповідають дійсним обставинам справи. З наданого відповідачем відеозапису не вбачається, що позивач визнає свою вину і факт правопорушення, а навпаки, зазначив, що він відстебнув ремінь безпеки після зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про дорожній рух", під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, водій і пасажири зобов`язані бути пристебнутими.

Проте, наданий представником відповідача відеозапис фактично засвідчує лише стоянку транспортного засобу, оформлення працівниками поліції двох постанов відносно ОСОБА_1 (за керування автомобілем з недостатньо освітленим заднім державним номерним знаком та непристебнутим ременем безпеки), ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом прийнятих постанов та отримання ним їх копій.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого ременя безпеки позивача під час керування транспортним засобом, що слугувало підставою для винесення спірної постанови. Інших належних і допустимих доказів порушення позивачем ПДР матеріали справи не містять.

Крім того, щодо доводів позивача на невірну кваліфікацію статті за якою працівниками поліції складено оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, дії ОСОБА_1 за порушення ним правил користування ременями безпеки працівниками поліції кваліфіковано за ст. 122 КУпАП без зазначення частини статті.

Так, положеннями ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.

Отже, за порушення пункту «в» пункту 2.3 ПДР відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, а відтак, наведені в оскаржуваній постанові фактичні обставини справи не узгоджуються із правовою кваліфікацією сформульованого обвинувачення.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача (в частині того, що позивач під час руху не користувався ременем пасивної безпеки) за ст. 122 КУпАП замість правильної кваліфікації за ч. 5 ст. 121 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за ст. 122 КУпАП, що також є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем 08.05.2024 порушення вимог п. 2.3 (в) ПДР не підтверджується належними доказами, а тому постанова серії ББА №328189 від 08.05.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне провадження закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн., відтак за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень вказаний розмір судового збору підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 139, 229, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА №328189 від 08.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень, 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області, місцезнаходження: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18001; .

Головуючий Б . К . Скирда