Справа № 756/8039/24
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

12.09.2024 Справа № 756/8039/24
Унікальний № 756/8039/24
Провадження № 2-а/756/107/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просить скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 № 277 від 17.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що 17.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 156 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за відмову від проходження ВЛК, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Позивач у позовній заяві вказує, що дійсно, 17.06.2024 року він перебував в ІНФОРМАЦІЯ_1 , де працівники ТЦК змушували його вчинити якісь, незрозумілі для нього дії, пов`язані з проходженням медичного огляду, з невідомою для нього метою. Позивач зазначає, що дії відповідних посадових осіб були не правомірні, так як посадові особи відмовлялись знаходити його військово-облікові документи подані до вказаного ТЦК ще в 2016 році, окрім того позивач зазначає, що в той день себе дуже погано почував, про що свідчить лікарняний лист від 17.06.2024 року.

Позивач звертає увагу, що посадовою особою ТЦК було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП без зазначення часу складання такого протоколу, не зазначено які конкретно дії були вчинені чи не вчинені, що могло б розцінюватися, як відмова від проходження ВЛК, будь яких свідків даної події в протоколі не зазначено, до того ж в ході спілкування з даної посадовою особою, не були пред`явлені відповідні докази вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, та не було відібрано в пояснення по суті справи. Зазначає, що копію протоколу не отримував, так як, йому було відмовлено в цьому.

Ухвалою Оболонського районного суму м. Києва від 28.06.2024 за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб.

02.08.2024 року від районного у місті ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому не визнають позовні вимоги, та вказують, що 17.06.2024 року, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_1 звернувся до працівників відповідача для отримання військово-облікового документу. Для ідентифікації особистості пред`явив паспорт громадянина України у мобільному застосунку "ДІЯ". Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 . Проте, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не перебував. Також, встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку в жодному іншому ТЦК та СП . Відтак, для визначення призначення позивача на особливий період, взяття його на військовий облік та оформлення військово-облікового документу, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомили позивача про необхідність проходження медичного огляду для визначення його придатності до військової служби. Однак, позивач категорично відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив вимоги частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (останні зміни № 3633-IX від 11.04.2024), яка встановляє обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед яких - обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тощо. Таким чином, 17.06.2024 року офіцером мобілізаційного відділу складений протокол відносно позивача та встановлено факт відмови позивача від проходження ВЛК.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані , зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи встановлено, що 17.06.2024 року, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_1 звернувся до працівників відповідача для отримання військово-облікового документу. Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 . Проте, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не перебував. Також, встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку в жодному іншому ТЦК та СП . Відтак, для визначення призначення позивача на особливий період, взяття його на військовий облік та оформлення військово-облікового документу, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомили позивача про необхідність проходження медичного огляду для визначення його придатності до військової служби.

Однак, позивач категорично відмовився від проходження медичного огляду, про що сам зазначає у позовній заяві, чим порушив вимоги частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка встановляє обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед яких - обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тощо.

17.06.2024 офіцером мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 складений відносно позивача протокол №277 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якого 17.06.2024 о 11 год. 30 хв. встановлено факт відмови громадянина ОСОБА_1 від проходження ВЛК, що є порушенням Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період. З даного протоколу вбачається, що позивачу роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, про що наявний підпис позивача. Також, наявні пояснення позивача по суті. Позивач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 17.06.2024 о 11:40 год. в кабінеті N? 622.

Зазначене спростовує твердження позивача про складання протоколу без зазначення часу, не ознайомлення Позивача з протоколом та матеріалами правопорушення, та необізнаністю щодо підстав складання протоколу.

17.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно позивача та винесено постанову №277 про накладення адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме - відмову громадянина ОСОБА_1 від проходження ВЛК, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Копію даної постанови позивач отримав 17.06.2024, про що свідчить його підпис в постанові.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення його права на захист під час розгляду справи, оскільки будь-яких доказів того, що він заявляв клопотання про залучення захисника, суду не надано.

Також суд критично ставиться до доводів позивача про його погане самопочуття в день складання постанови, оскільки 17.06.2024 року позивач самостійно звернувся до працівників ТЦК для отримання військово-облікових документів, при цьому зі скаргою до лікаря звернувся вже після складання вказаної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені позивачем обґрунтування позову є недостатніми для скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 277 від 17.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук