Справа № 169/207/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 169/207/24 пров. № А/857/15630/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Коваля Р. Й., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року у справі № 169/207/24 (головуючий суддя Ковальчук О. В., с. Турійськ) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2024 року Турійським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення №120-24 від 25.01.2024 про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 25 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №120-24, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Дана постанова мотивована тим, що 11 січня 2024 року о 12 годині 10 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач з вказаною постановою не згоден, свою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає, адже повістка була виписана на ім`я « ОСОБА_1 », однак позивач є « ОСОБА_1 ». Позивач зазначав, що постанову отримав після спливу строку на її оскарження, а тому цей факт є поважною причиною для поновлення такого строку. Постанова № 120-24 від 25 січня 2024 року, на думку позивача, є незаконною, адже в ній зазначено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 іншої особи.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року. В задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відмовився від підпису у визначеному для цього місці в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, позивачу було відомо про дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, однак він свідомо ухилився та не виконав такого обов`язку і не з`явився до відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи, що і в обгрунтування позовних вимог. Крім того, вказано що позивач не міг підписати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, адже такий при ньому не складався. На розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення не з`явився, адже в протоколі, який надійшов позивачу поштою, не вказано в якості кого позивача викликають на такий розгляд.

Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 11 січня 2024 року старшим офіцером третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 було складено протокол №120/24 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП (а. с. 8).

Згідно даного протоколу, 11 січня 2024 року о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від отримання повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16 січня 2024 року на поштову адресу ОСОБА_1 надіслано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, в листі роз`яснено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25 січня 2024 року о 15 годині 30 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 9).

На підставі вказаного протоколу, 25 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено щодо ОСОБА_1 постанову № 120-24 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень (а. с. 12).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.01.2024 № 120/24, що складений офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач 11.01.2024 відмовився від отримання повістки.

Згідно частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, у протоколі міститься посилання про те, що вказана відмова свідчить про наявність ознак правопорушення, передбаченого частиною 2 статі 210-1 КУпАП, а також про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Так, стаття 210-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною постановою «за справою про адміністративне правопорушення» від 25.01.2024 №120-24 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що дії щодо відмови в отриманні повістки утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин.

Згідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, позивач має обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці.

Колегія суддів наголошує, що обставини наявності/відсутності у особи бронювання на період мобілізації, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений у повістці строк.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою позивача від отримання повістки, що, на думку апеляційного суду свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Так, факт відмови особи від отримання повістки є дією по ухиленню від явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вказані дії є нерозривно пов`язаними, адже в повістці вказана дата, час та адреса за якою особа має з`явитись на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як видно з матеріалів справи, а саме позовної заяви та апеляційної скарги, позивач визнає факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова позивача від отримання повістки створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є правомірним.

Крім того, колегія суддів встановила, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена уповноваженою на те особою, у встановлені законом строки, за умов належного повідомлення позивача про дату, місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, розмір накладеного штрафу відповідає санкції частини другої статті 210-1 КУпАП (в редакції чинній на час винесення постанови), а тому відсутні підстави для скасування спірної постанови №120-24 від 25.01.2024.

Оскільки, позивач був особисто повідомлений про дату, час та місце розгляду справи стосовно нього, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу відповідача не подав, а тому, згідно вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності без участі позивача.

Щодо твердження позивача (апелянта) про те, що у постанові №120-24 від 25.01.2024 невірно вказано його (позивача) по батькові, то відповідно до ст. 283 КУпАП у постанові про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, стосовної якої розглядається справа, а саме прізвище, ім`я та по батькові (за наявності). Тобто по батькові не є обов`язковим елементом.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено задоволенні заявлених позовних вимог, є вірним.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Турійського районного суду Волинської області від 07 травня 2024 року у справі №169/207/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. Й. Коваль
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 10.09.24