Справа № 457/1365/24
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/1365/24
провадження №2-а/457/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Марчука В.І.

секретар судового засідання Ярова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Михайлів Сергія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Малицький В.К. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ГУ НП у Львівській області, інспектора Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції Михайліва С.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№ 2639341.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2639341 винесеної інспектором Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 - ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до фабули правопорушення викладеного в пункті 5 Постанови №2639341 «19.07.2024 18:49:37 в м. Стебник вулиця Грушевського, ОСОБА_1 керуючи т.з. порушив вимогу дорожнього знаку «Житлова зона», а саме рухався вантажним авто в зоні дії дорожнього знаку 8.4 ПДР України, чим порушив п.8.4. ПДР порушення вимог дорожніх знаків чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП». Вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 121 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим, а Постанова 2639341 винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, не вказано який саме підпункт пункту 8.4. ПДР порушив водій, оскільки знак є інформаційним а не заборонним, а місце де був зупинений позивач не позначене знаком 5.34, а отже в цьому місці не діють вимоги розділу 26 ПДР і місце не є «житловою зоною». А тому він просить її скасувати.

Ухвалою від 02.08.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами окремих категорій термінових адміністративних справ на 13.08.2024. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а позивачу копію відзиву та доданих до нього документів.

Відповідачем не було подано до суду відзив на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява в якій він зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного:

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2639341 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 19.07.2024 18:49:37 в м. Стебник вулиця Грушевського, керуючи транспортним засобом Mercedes-BenzSprinter 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку «Житлова зона», а саме рухався вантажним авто в зоні дії дорожнього знаку 8.4 ПДР України, чим порушив п.8.4. ПДР порушення вимог дорожніх знаків чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993р.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В п.8, п.11 ч.1 ст.23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань:

- регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів;

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч.1 ст.40 вказаного Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ст.ст. 41, 53 цього Закону) ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5 ПДР України).

П. 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 8.4. ПДР дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б)знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в)заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г)наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ)інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д)знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е)таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Отже, який саме підпункт п.8.4. ПДР порушив позивач не було зазначено.

Крім цього, дія знака 5.34. ПДР поширюється на всю позначену ним територію - територія яка вважається житловою, і на яку встановлено обмеження та правила в`їзду.

При в`їзді на АДРЕСА_1 з траси 1402 немає встановлено знаку 5.34., що підтверджується фото, яке було надано позивачем.

Місце, де був зупинений Позивач, не позначене знаком 5.34, тому в цьому місці не діють вимоги розділу 26 ПДР.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення. В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які відповідно до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Як вбачається з копії оскарженої постанови, то у пункті 7 відсутнє покликання на докази, які передбачені статті 251 КУпАП, оскільки сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення порушником.

Сама лише постанова, складена інспектором, не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17.

Крім цього, відповідно до положень пункту 9 розділу III «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що затверджена Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року (надалі Інструкція №1395), чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу III Інструкції "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Визначальним є те, що постанова оголошується.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З пояснень позивача вбачається, що інспектор роз`яснив йому тільки, що якщо він не оплатить штраф, то буде змушений сплатити його в подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем вимог п.8.4 ПДР України не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, які відповідач мав би надати суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в позовній заяві, нічим не спростовані, оскільки відповідачем не було надіслано відзиву напозовну заяву..

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суду не надано достатніх та вагомих доказів вини у інкримінованому позивачу правопорушенні, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в діях позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, який є відповідачем у даній справі в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Михайлів Сергія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2639341 винесену інспектором Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Михайлівим С.І. від 19.07.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, закривши провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, 605,60 гривень судового збору в користь ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Марчук