Справа № 160/21376/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 07.12.1994 року по 31.05.1996 рік, з 25.09.2003 року по 27.04.2009 рік, з 28.04.2009 року по 30.11.2009 рік, з 01.12.2009 року по 31.03.2017 рік, з 01.04.2017 року по 20.11.2019 рік, з 25.11.2019 року по 08.07.2020 рік, з 09.07.2020 по 31.06.2024 рік, як стаж роботи на пільгових умовах за списком №1 і призначити пенсію на пільгових умовах згідно до пункту 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 22.07.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправне рішення пенсійного органу порушує право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження - задоволено. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідач у наданому відзиві у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, та зазначив, що, дії органу Пенсійного фонду є правомірними та відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача є такими, які не підлягають до задоволення.
Матеріалів відмовної пенсійної справи на виконання ухвали суду відповідачем не надано.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач 22.07.2024 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Зокрема, в рішенні зазначено:
Дата народження: 22.07.1974.
Вік заявника 50 років 0 місяців 0 днів.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держание пенсійне страхування» пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених посадах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами пран передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються з зниженням пенсійного віку чоловікам на один рік за кожний повний рік такої роботи.
Страховий стаж особи становить 36 років 3 місяці 4 дні.
Пільговий стаж особи по Списку № 1 становить 6 років 3 місяці 25 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви.
До страхового стажу зараховано всі періоди роботи.
До пільгового стажу не зараховано період роботи з 07.12.1994 по 31.05.1996 згідно довідки від 11.07.2024 № H-1215-В/25-02 виданої архівним відділом, оскільки у разі ліквідації підприємства. право підтверджувати періоди роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі архівних відомостей, надано відповідним комісіям при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1.
Вирішено: на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів роботи позивача, згідно з трудовою книжкою, суд зазначає наступне.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 його дія поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років).
Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).
Пунктом 11 Порядку №18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).
У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , в якій наявні, зокрема, записи щодо спірних періодів роботи:
Криворізький ВГРЗ штабу ВГРЧ (регіони) Міністерства промислової політики України
- 07.12.1994 прийнято на посаду респіраторника 1-го взводу;
- 31.05.1996 звільнений з ВГРЗ за власним бажанням;
Інгулецький державний гірничо-збагачувальний комбінат
- 25.09.2003 прийнято на рудозбагачувальну фабрику №1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду;
- 06.05.2004 переведено на рудозбагачувальну фабрику №1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду на виробничій ділянці №3;
- 28.04.2009 переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду до цеху поточних та капітальних ремонтів гірничого, дробильно-збагачувального устаткування;
-30.11.2009 звільнено за переводом до ТОВ «Промисловий ремонт»;
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт»
- 01.12.2009 прийнятий по переводу слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду на виробничу дільницю по капітальному ремонту збагачувального устаткування;
- 01.05.2011 переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на виробничу дільницю по капітальному ремонту збагачувального устаткування;
- 31.03.2017 звільнений у зв`язку з переведенням до ТОВ «Промислові ремонти»
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти»
- 01.04.2017 прийнятий по переводу слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на дільницю по ремонту устаткування №6;
- 20.11.2019 звільнений за власним бажанням.
ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
- 25.11.2019 прийнятий в цех сервісного обслуговування дільниць рудозбагачувальної фабрики №2 слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду;
- 09.04.2020 переведений в цех сервісного обслуговування дільниць рудозбагачувальної фабрики №1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду.
Відповідно до архівної довідки від 11.07.2024 №Н-1215-В/25-02, виданої архівним відділом Виконавчого комітету Криворізької міської ради, „ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 " (так у документі) значиться респіраторником 1-го взводу з 07 грудня 1994 року (наказ №145 від 05.12.1994);
«зачислен на все виды довольствия респираторщиком 1-го взвода, как выдержавшего испытательный срок» з 07 грудня 1994 року (наказ №11 від 20.01.1995);
звільнений респіраторником 1-го взводу 31 травня 1996 року «с/ж» /ст.38 КЗпП України (наказ №70 від 06.06.1996).
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.07.2024 №283, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений на приватне акціонерне товариство, протокол № 1 від 28.04.2016р.) в виробництві «Збагачення»,
з 25.09.2003р. по 27.04.2009р. - в якості слюсаря чергового та з ремонту устаткування на виробничій дільниці № 3 (ремонт технологічних насосів) рудозбагачувальної фабрики № 1 і був зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, де основі робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, що передбачено списком 1 розділом ІІ підрозділом «а» позицією « 2а-36», затвердженого постановою КМУ № 1644 від 13.12.2004р. (доповнення до постанови КМУ № 36 від 16.01.2003р.).
з 28.04.2009р. по 30.11.2009р. - в якості слюсаря чергового та з ремонту устаткування на виробничій дільниці з капітального ремонту збагачувального устаткування РЗФ-1 цеху поточних та капітальних ремонтів і був зайнятий ремонтом устаткування B місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, де основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, що передбачено списком 1 розділом ІІ підрозділом «а» позицією « 2а-35», затвердженого постановою КМУ № 1644 від 13.12.2004р. (доповнення до постанови КМУ № 36 от 16.01.2003р.).
з 25.11.2019р. по 08.07.2020р. - в якості слюсаря чергового та з ремонту устаткування на дільниці рудозбагачувальної фабрики № 2 цеху сервісного обслуговування і був зайнятий ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, що передбачено списком 1 розділом ІІ підрозділом 2 «Загальні професії», затверджений постановою КМУ № 479 від 04.07.2017р. (доповнення до постанови КМУ № 461 від 24.06.2016р.).
з 09.07.2020р. по теперішній час - в якості слюсаря чергового та з ремонту устаткування на дільниці рудозбагачувальної фабрики № 1 цеху сервісного обслуговування і був зайнятий ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, що передбачено списком 1 розділом ІІ підрозділом 2 «Загальні професії», затверджений постановою КМУ № 479 від 04.07.2017р. (доповнення до постанови КМУ № 461 від 24.06.2016р.).
Зважаючи на викладене, матеріалами справи підтверджено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідний запис із зазначенням необхідних відомостей, а наявність архівних довідок додатково підтверджує наявність у позивача пільгових періодів роботи.
Щодо незарахування періоду роботи з 07.12.1994 року по 31.05.1996 рік, суд зазначає, що відмова у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу через відсутність рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що визначено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 носить формальний характер.
Суд зазначає, що надані позивачем документи в повній мірі надають пенсійному органу можливість встановити наявність пільгового стажу роботи позивача і вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці та у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.
З огляду на викладене, суд вважає протиправним незарахування періоду роботи позивача з 07.12.1994 року по 31.05.1996 до пільгового стажу.
Відповідно до алгоритму розрахунку стажу (Форма РС-право), відповідачем також протиправно не зараховано періоди роботи з 01.12.2009 по 31.03.2017 та з 01.04.2017 року по 20.11.2019.
Щодо інших періодів роботи, які позивач просить зарахувати до пільгового стажу, суд зазначає, що вони, згідно з алгоритмом розрахунку стажу (Форма РС-право) зараховані частково.
Так щодо періоду роботи позивача з 25.09.2003 року по 27.04.2009, суд зазначає, що до пільгового стажу позивача за Списком №1 зараховано період з 25.09.2003 по 17.07.2005.
Відтак, зарахуванню підлягає період з 18.07.2005 по 27.04.2009.
Щодо періоду роботи позивача з 28.04.2009 року по 30.11.2009, суд зазначає, що відповідно до алгоритму розрахунку стажу (Форма РС-право), до пільгового стажу позивача за Списком №1 зараховано період з 07.07.2009 по 30.11.2009.
Відтак, зарахуванню підлягає період з 28.04.2009 по 06.07.2009.
Щодо періоду роботи позивача з 25.11.2019 року по 08.07.2020 рік, суд зазначає, що відповідно до алгоритму розрахунку стажу (Форма РС-право), до пільгового стажу позивача за Списком №1 зараховано період з 25.11.2019 по 30.12.2019 та з 01.01.2020 по 28.12.2020.
Відтак, зарахуванню підлягає період з 31.12.2019 по 31.12.2019.
Щодо періоду роботи позивача з 09.07.2020 по 31.06.2024 рік, суд зазначає, що відповідно до алгоритму розрахунку стажу (Форма РС-право), до пільгового стажу позивача за Списком №1 зараховано період з 01.01.2020 по 28.12.2020, з 01.01.2021 по 25.12.2021, з 01.01.2022 по 19.12.2022, з 01.01.2023 по 29.12.2023 та з 01.01.2024 по 20.01.2024.
Відтак, зарахуванню підлягає період з 29.12.2020 по 31.12.2020, з 26.12.2021 по 31.12.2021, з 20.12.2022 по 31.12.2022, з 30.12.2023 по 31.12.2023 та з 21.01.2024 по 31.06.2024.
Відповідно до встановлених судом обставин, станом на 22.07.2024 (дата звернення до пенсійного органу) позивач досяг 50 років (22.07.1974 року народження), мав страховий стаж роботи 36 років 3 місяці 4 дні, у тому числі пільгового стажу за Списком № 1 (з урахуванням висновків суду у даній справі) більше необхідних 10 років.
З огляду на викладене, відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.
Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 11 вересня 2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна