Справа № 360/77/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року справа №360/77/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року (повне судове рішення складено 07 червня 2024 року у м. Дніпро) у справі № 360/77/24 (суддя в І інстанції Тихонов І.В. ) за позовом Територіального управління служби судової охорони у Луганській області до ОСОБА_2 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, та частини безпідставно отриманого грошового забезпечення,

УСТАНОВИВ:

16 січня 2024 року Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області (далі - позивач, управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість предметів однострою, строк експлуатації (носіння) яких не закінчився в розмірі 484,60 грн, та суму частини безпідставно отриманого грошового забезпечення за березень 2022 року у розмірі 4391,84 грн, що загалом складає 4876,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 07 листопада 2023 року № 255о/с контролера І категорії 2 відділення 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області сержанта Служби судової охорони ОСОБА_2 звільнено зі служби в Службі судової охорони у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через службову невідповідність), 07.11.2023. При звільненні ОСОБА_2 не компенсував територіальному управлінню Служби судової охорони у Луганській області вартість однострою пропорційно невідпрацьованому часу в розмірі 484,60 грн., та із його грошового забезпечення не утримано 4391,84 грн. за безпідставно отримане грошове забезпечення за березень 2022 року, що загалом складає 4876,44 грн. Позивач вважав, що своїми діями ОСОБА_2 порушив права територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позов.

Зазначає, що спір між ТУ ССО у Луганській області та ОСОБА_2 виник щодо компенсації Управлінню вартості однострою пропорційно невідпрацьованому часу у зв`язку з припиненням дії Контракту № 17 через звільнення ОСОБА_2 зі служби у Службі судової охорони.

З 01 листопада 2023 року виникла ситуація, при якій відшкодування Управлінню вартості однострою пропорційно невідпрацьованому часу ОСОБА_2 регламентовано одночасно двома документами, а саме: пунктом 4 розділу V Контракту № 17 та пунктом 3.4 розділу ІІ Інструкції із речового забезпечення у Службі судової охорони.

Апелянт вважає, що у відносинах між ТУ ССО у Луганській області і ОСОБА_2 щодо відшкодування вартості однострою пропорційно невідпрацьованому часу застосуванню підлягають положення пункту 4 розділу V Контракту № 17. Право на звернення до суду у ТУ ССО у Луганській області виникає у випадку відмови ОСОБА_2 добровільно компенсувати вартість однострою пропорційно невідпрацьованому часу та це право може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Судом помилково в оскаржуваному рішенні заначено, що позивачем суду не надано будь-яких доказів, передбачених підпунктом 10 пункту 4 Порядку фіксації доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівників територіального управління Служби судової охорони у Луганській області у період дії військового стану шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого наказом Управління від 19.10.2022 № 183.

Отже, надана Управлінням до суду копія протоколу про доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівника ОСОБА_2 від 07.11.2023 (з додатками), який складений відповідно до Порядку фіксації доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівників територіального управління Служби судової охорони у Луганській області у період дії військового стану шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого наказом Управління від 19.10.2022 № 183, є належним та допустимим доказом того, що Відповідач повідомлений про необхідність відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, та частини безпідставно отриманого грошового забезпечення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у період з 15.05.2020 по 07.11.2023 проходив службу на посаді контролера І категорії 2 відділення 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Наказом управління від 23.03.2022 № 88 о/с відповідачу призупинено виплату грошового забезпечення з 21.03.2022 включно у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин більше доби.

Наказом управління від 07.11.2023 № 255 о/с відповідача звільнено зі служби в Службі судової охорони у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через службову невідповідність) з 07.11.2023.

З довідки-розрахунку № 63 на утримання вартості речового майна вбачається, що сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, на день звільнення відповідача складає 484,60 грн.

Згідно з протоколом про доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівника від 07.11.2023 повідомлення про звільнення, витяг з наказу ТУ СОО у Луганській області від 07.11.2023 № 255о/с, довідку-розрахунок про утримання вартості речового майна від 07.11.2023 надіслані відповідачу за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку «WhatsApp» за номером .

Відповідно до службової записки начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) управління у березні 2022 року відповідач перебував на службі 20 діб, нараховане грошове забезпечення за 20 діб березня 2022 року складає: 1 доба 12 565,48/31 добу = 405,34 грн, 20 діб 405,34*20 = 8106,76 грн : податок на доходи фізичних осіб 18% - 1459,22 грн, відшкодування податку на доходи фізичних осіб 18% - 1459,22 грн, військовий збір 1,5% - 121,60 грн, профвнески 125,65 грн, підлягає виплаті 7859,51 грн. Різниця між фактично отриманим грошовим забезпеченням та грошовим забезпеченням за час перебування на службі складає: 12251,35-7859,51 = 4391,84.

Факт отримання відповідачем грошового забезпечення у сумі 12251,35 підтверджується відомістю розподілу витрат ОВВ ТУ ССО у Луганській області від 10.03.2022 № 220310РВ47.

21.11.2023 управлінням складено претензію за вих. № 43.07-300 про сплату безпідставно отриманого грошового забезпечення та вартості предметів однострою, строк експлуатації (носіння) яких не закінчився, пропорційно невідпрацьованому часу в сумі 4876,44 грн.

У позові зазначено, що претензію направлено на відому електронну адресу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 160 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

На підставі частин першої та другої статті 161 Закону № 1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна ДСА України.

Частина друга статті 162-1 Закону № 1402-VIII визначає, що порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони визначається у відповідному положенні, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі Положення № 1052/0/15-19).

Відповідно до пункту 19 розділу І Положення № 1052/0/15-19 співробітники забезпечуються одностроєм, знаками розрізнення, жетоном співробітника, спорядженням, спеціальними засобами та зброєю.

Пунктом 20 розділу І Положення № 1052/0/15-19 визначено, що соціальний і правовий захист співробітників та членів їхніх сімей забезпечується відповідно до законодавства. Грошове забезпечення співробітників здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Співробітникам гарантується соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби.

Наказом Служби судової охорони від 01.11.2023 № 264 затверджено Інструкцію із речового забезпечення у Службі судової охорони (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 1 розділу I Інструкції ця Інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення співробітників, які проходять службу в центральному органі управління Служби судової охорони та територіальних управліннях Служби; а також порядок зберігання, організації та ведення обліку та списання речового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за Службою судової охорони.

Згідно з пунктом 7 розділу I Інструкції кількість предметів, що видаються на одного співробітника, та строки їх носіння (експлуатації) визначаються нормами належності однострою співробітників.

Згідно з пунктом 3.4 розділу ІІ Інструкції у разі звільнення співробітників Служби з підстав, передбачених п.п.5-8, 10, 11 п. 2 розділу XII Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року № 1052/0/15-19 (зі змінами), вартість виданих їм предметів речового майна утримується з урахуванням строків носіння (експлуатації), які не закінчилися, що відображається в довідці-розрахунку на утримання вартості речового майна. Вартість речового майна вираховується з зазначених співробітників пропорційно часу, що минув з дати видачі речового майна включно до дати звільнення, зазначеної в наказі про звільнення.

Отже, після звільнення співробітник зобов`язаний відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 № 384 (далі Порядок № 384).

Згідно з пунктом 17 розділу І Порядку № 384 виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 384 грошове забезпечення не виплачується: 1) за час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; 2) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; 3) за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки.

Пунктами 12-13 розділу І Порядку № 384 визначено, що співробітникам, які самовільно залишили місце служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом Служби або територіального управління Служби.

Згідно з пунктом 14 розділу І Порядку № 384 при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Судами встановлено, що 07.11.2023 відповідача звільнено зі служби відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через службову невідповідність). Згідно з протоколом про доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівника від 07.11.2023 повідомлення про звільнення, довідку-розрахунок про утримання вартості речового майна від 07.11.2023 надіслану відповідачу за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку «WhatsApp» за номером .

Отже відомості про необхідність відшкодування коштів відповідача були направлені за допомогою месенджеру «WhatsApp» за вказаним ним у автобіографії номером телефону.

Доказів отримання відповідачем зазначених повідомлень, довідки-розрахунку, претензії та його відмови від добровільного відшкодування цих коштів суду не надано.

В обґрунтування повідомлення відповідача саме за допомогою месенджеру «WhatsApp» позивач посилався на Порядок фіксації доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівників територіального управління Служби судової охорони у Луганській області у період дії військового стану шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку.

Відповідно до положень пункту 2 цього Порядку у разі відсутності на службі (роботі) та об`єктивної не можливості надсилання відповідного письмового повідомлення поштовим зв`язком інформація або документи з питань трудових відносин надсилаються працівнику територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (далі - Управління) з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив відділу по роботі з персоналом Управління під час прийому (вступу) чи проходження служби (державної служби) або укладення трудового договору та які зазначені в його особовій справі.

Пунктом 3 Порядку визначено, що факт доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівника фіксується протоколом про доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівника (далі - протокол).

Підпунктом 10 пункту 4 Порядку встановлено, що протокол складається в довільній формі співробітником відділу по роботі з персоналом Управління, та повинен містити додатки до протоколу, що підтверджують факт надіслання інформації або документів з питань трудових відносин (копію знімку екрану засобу телекомунікаційного зв`язку тощо).

Позивачем будь-яких доказів, передбачених підпунктом 10 пункту 4 Порядку, суду не надано.

Судами встановлено, що зазначений Порядок підписаний начальником юридичної служби територіального управління Служби Судової охорони у Луганській області підполковник Служби судової охорони та затверджений наказом начальника територіального управління Служби Судової охорони у Луганській області підполковник Служби судової охорони № 183 від 19.10.2022.

Однак доказів на підтвердження повноважень начальника юридичної служби територіального управління Служби Судової охорони у Луганській області Служби судової охорони щодо підписання цього Порядку не надано та судами не виявлено.

З тексту наказу № 183 від 19.10.2022 вбачається, що його видано відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19 (зі змінами), підпункту 5.4.7. пункту 5.4 розділу 5 Положення про територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області, затвердженого Головою Служби судової охорони 08 січня 2020 року.

Положеннями статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

У період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Отже, обов`язковою умовою прийняття будь-яких порядків, наказів, інструкцій щодо альтернативних способів повідомлень та пересилання документів з питань трудових відносин, в тому числі: довідок-розрахунків, претензій, повідомлень про звільнення, у разі неможливості направлення засобами поштового зв`язку, є згода на це працівника.

Позивачем такої згоди працівників під час прийняття зазначеного Порядку не надано.

Аналізуючи пункт 7 Положення про територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області, затвердженого Головою Служби судової охорони 08 січня 2020 року встановлено, що серед повноважень начальника територіального управління не зазначено про наявність права затверджувати порядки щодо зміни повідомлення працівників з питань трудових відносин, в тому числі про звільнення та необхідність будь-якого відшкодування.

З огляду на зазначене, складені позивачем на виконання Порядку фіксації доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівників територіального управління Служби судової охорони у Луганській області у період дії військового стану шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку повідомлення та протоколи про повідомлення відповідача про звільнення та необхідність відшкодування коштів не можуть вважатися належними доказами такого повідомлення.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомлений належним чином про необхідність відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився та частини грошового забезпечення та відмовився від добровільного відшкодування цих коштів.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що станом на час звернення до суду позивачем у неналежний спосіб виконані умови повідомлення відповідача про необхідність вищезазначеного відшкодування.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, позивач не скористався своїм правом визначеним чинними нормами КАС України та не надав належні та допустимі докази, які підтверджують факт надсилання та отримання відповідачем повідомлення про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився та частини грошового забезпечення.

З наведеного, окружний суд дійшов правильного висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, з урахуванням присів статті 77 КАС України, не дотримано досудового порядку врегулювання спору, а тому не надано доказів та не доведено правомірності звернення до суду щодо стягнення витрат на навчання відповідача, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі № 360/77/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 12 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук