Справа № 440/5566/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5566/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5566/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07.05.2024 адвокат Степаненко Наталія Миколаївна, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, який з урахуванням уточнень, заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ №58 від 23.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.12.1976 по 01.08.1977, з 13.10.1977 по 18.10.1977, з 05.12.1977 по 02.01.1978, з 03.02.1978 по 17.04.1978, з 25.05.1978 по 29.01.1979, з 29.03.1979 по 24.06.1979, з 01.09.1979 по 29.06.1980, з 01.09.1981 по 27.10.1982, з 10.12.1982 по 15.02.1983, з 01.03.1983 по 18.01.1988, з 01.02.1988 по 14.11.1991, з 05.03.1994 по 30.10.1995, з 01.11.1995 по 26.11.1999 та період навчання з 01.09.1979 по 02.07.1980 згідно з атестатом № 9617 технічного училища № 11 м. Києва.

- зобов`язати ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2024 №3531 про призначення пенсії за віком.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у безпідставному неприйнятті до уваги дубліката трудової книжки позивача та атестату під час вирішення питання про призначення пенсії, що призвело до неврахування періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві представник ГУПФ просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини відсутності необхідного страхового стажу позивача через незарахування спірних періодів роботи з 23.12.1976 по 01.08.1977, з 13.10.1977 по 18.10.1977, з 05.12.1977 по 02.01.1978, з 03.02.1978 по 17.04.1978, з 25.05.1978 по 29.01.1979, з 29.03.1979 по 24.06.1979, з 01.09.1979 по 29.06.1980, з 01.09.1981 по 27.10.1982, з 10.12.1982 по 15.02.1983, з 01.03.1983 по 18.01.1988, з 01.02.1988 по 14.11.1991, з 05.03.1994 по 30.10.1995, з 01.11.1995 по 26.11.1999, які відображені в дублікаті трудової книжки раніше, ніж дата видачі трудової книжки "15.10.2003" та не підтверджено уточнюючими довідками, як цього вимагає пункт 2.5 Інструкції з діловодства. Крім того, період навчання з 01.09.1979 по 02.07.1980 згідно з атестатом №9617 не зараховано до стажу роботи, оскільки відсутній підпис директора училища. Вважає заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн неспівмірними зі складністю справи та фактично витраченим часом на виконання робіт (наданих послуг) адвокатом (а.с. 71-76).

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 справу №440/5566/24 було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.09.2024, визнано явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою. Зобов`язано позивача надати для огляду судом оригінали усіх документів, копії яких приєднані до матеріалів позовної заяви.

У судове засідання 03.09.2024 з`явився позивач, який вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі. Після дослідження судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, огляду наданих позивачем оригіналів, позивач подав суду заяву щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 120).

Відповідач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, натомість представник надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заперечення, викладені у відзиві на позов, представник відповідач підтримав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, за відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

15.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ростов-на-Дону, РФ, як свідчать відомості паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 12.01.2001 Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, у віці 63 років звернувся до пенсійного органу через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", додавши до заяви, окрім документів, що посвідчують особу, такі документи:

- атестат №9617 від 02.07.1980 про закінчення технічного училища №11 м. Києва за професією слюсаря по ремонту теплотехнічного устаткування, присвоєно кваліфікацію "слюсар 4 розряду" (а.с. 80);

- атестат №10087 від 20.07.1981 про закінчення технічного училища №16 м. Києва за професією токар, присвоєно кваліфікацію "токар 3 розряду" (а.с. 81);

- диплом серії НОМЕР_2 від 30.06.1990 про закінчення Київського інституту народного господарства по спеціальності економіка та соціологія праці, присвоєно кваліфікацію економіста (а.с. 82);

- довідку Інституту соціології Національної академії наук України від 02.09.2021 №285/50 про те, що ОСОБА_1 дійсно перебував в аспірантурі з відривом від виробництва Інституту соціології Національної академії наук України з 15.11.1991 до 01.03.1994 (а.с. 83);

- довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видані ПрАТ "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" 14.09.2021 №20 з додатком (а.с. 84) та 07.04.2023 №16 з додатком (а.с. 86);

- довідку про заробіток для обчислення пенсії, видану ПрАТ "Арма-Клапан" 04.05.2023 №07 (а.с. 88);

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 від 03.02.1998 (а.с. 89);

- дублікат трудової книжки серії НОМЕР_4 , заповненої 15.10.2003 (а.с. 90-95).

За висновком пенсійного органу дублікат трудової книжки № НОМЕР_5 до розрахунку не взято, оскільки періоди роботи з 23.12.1976 по 01.08.1977, з 13.10.1977 по 18.10.1977, з 05.12.1977 по 02.01.1978, з 03.02.1978 по 17.04.1978, з 25.05.1978 по 29.01.1979, з 29.03.1979 по 24.06.1979, з 01.09.1979 по 29.06.1980, з 01.09.1981 по 27.10.1982, з 10.12.1982 по 15.02.1983, з 01.03.1983 по 18.01.1988, з 01.02.1988 по 14.11.1991, з 05.03.1994 по 30.10.1995, з 01.12.1995 по 26.11.1999 занесено в дублікат трудової книжки раніше ніж дата видачі трудової книжки "15.10.2003" та не підтверджено уточнюючими документами. Період навчання з 01.09.1979 по 02.07.1980 згідно з атестатом №9617 не зараховано до стажу роботи, оскільки відсутній підпис директора училища. Аналіз наданих документів показав, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 06 місяців 14 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

З цих мотивів рішенням ГУПФ в Полтавській області (за екстериторіальністю) від 23.04.2024 №58 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 99).

Позивач, вважаючи це рішення таким, що порушує його конституційне право на пенсію за віком, звернувся через представника до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами статті 24 Закону №1058-IV, крім іншого, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів.

Спір у цій справі, крім іншого, зводиться до з`ясування питання не/можливості підтвердження страхового (трудового) стажу у періоди роботи позивача з 23.12.1976 по 01.08.1977, з 13.10.1977 по 18.10.1977, з 05.12.1977 по 02.01.1978, з 03.02.1978 по 17.04.1978, з 25.05.1978 по 29.01.1979, з 29.03.1979 по 24.06.1979, з 01.09.1979 по 29.06.1980, з 01.09.1981 по 27.10.1982, з 10.12.1982 по 15.02.1983, з 01.03.1983 по 18.01.1988, з 01.02.1988 по 14.11.1991, з 05.03.1994 по 30.10.1995, з 01.12.1995 по 26.11.1999 на підставі дублікату трудової книжки № НОМЕР_5 , заповненого 15.10.2003 та періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 02.07.1980 згідно з атестатом №9617 технічного училища №11 м. Києва.

Надаючи оцінку мотивам відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 02.07.1980 згідно з атестатом № 9617 технічного училища №11 м. Києва, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Так, позивачем для зарахування періоду навчання з 01.09.1979 по 02.07.1980 до страхового стажу до органу Пенсійного фонду було надано атестат №9617 від 02.07.1980, виданий технічним училищем №11 м. Києва (а.с. 80).

Однак, у зарахуванні вказаного періоду було відмовлено, оскільки відсутній підпис директора училища.

У зв`язку з цим суд зазначає, що згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі - Порядок №22-1), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Аналізуючи викладені норми, суд приходить до висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

Всупереч таким висновкам, у спірному випадку органом Пенсійного фонду не було здійснено перевірки поданих позивачем документів про навчання в училищі, як і не надано суду доказів того, що позивач повідомлявся про необхідність уточнення інформації щодо факту навчання.

При цьому сам суд з оригіналу атестату №9617 від 02.07.1980, наданого позивачем у судовому засіданні для огляду, копія якого залучена до справи (а.с. 36), позивач навчався у технічному училищі №11 м. Києва. Вказане свідоцтво містить як підпис голови кваліфікаційної комісії, так і підпис заступника директора училища з навчально-виробничої роботи, відтиск печатки училища.

Тож відсутність підпису директора училища не ставить означений документ під сумнів за наявності інших необхідних реквізитів.

Крім того суд враховує надану позивачем до матеріалів позову довідку від 01.04.2024 №063/21-154, видану Комунальним закладом професійної (професійно-технічної) освіти "Київський професійний енергетичний коледж" на ім`я ОСОБА_1 про те, що він дійсно навчався та закінчив ТУ №11-енергетиків м. Києва з 01.09.1979 по 10.07.1980 (наказ на зарахуванням №29-к від 01.09.1979, наказ на відрахування №35-к від 10.07.1980). Денна форма навчання (а.с. 37).

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що період навчання з 01.09.1979 по 02.07.1980, який не був зарахований до стажу позивача, підтверджений вищевказаними документами, а тому такий період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Надаючи оцінку мотивам відмови у зарахуванні періодів роботи позивача згідно із записами дубліката трудової книжки, суд виходить з такого.

З`ясовуючи обставини втрати позивачем оригіналу трудової книжки, суд задавав відповідне запитання позивачу, який повідомив суду, що просто втратив її під час працевлаштування на ТОВ "Енергія ТКС". Дублікат трудової книжки оформлявся на цьому ж підприємстві на підставі довідок, які наразі знаходяться у позивача вдома.

У зв`язку з цим суд зазначає, що Порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (надалі - Інструкція №58).

Розділом 5 Інструкції №58 визначено порядок оформлення дублікатів трудових книжок працівникам.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Інструкції №58, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Згідно з пунктом 5.3 Інструкції №58, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Таким чином перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи.

З наданого суду позивачем оригіналу дубліката трудової книжки серії НОМЕР_4 , оформленого 15.10.2003, копія якого приєднана до матеріалів адміністративної справи (а.с. 21-35), суд з`ясував, що цей дублікат засвідчений підписом директора ТОВ "Енергія ТКС" В.Р. Виходцев.

У судовому засіданні позивач пояснив, що саме ОСОБА_2 , директор ТОВ "Енергія ТКС", проводив з позивачем співбесіду щодо працевлаштування на підприємство у день, коли позивач загубив оригінал трудової книжки.

Разом з цим з Єдиного державного реєстру суд встановив, що ТОВ "Енергія ТКС" станом на 31.07.2024 перебуває у стані припинення з 02.07.2008, директором товариства є ОСОБА_3 .

При цьому жодного запису про те, що ОСОБА_2 здійснював повноваження директора ТОВ "Енергія ТКС" Реєстр не містить, а позивач таких доказів не надав.

За дивним збігом почерк, яким заповнено дублікат трудової книжки, дуже схожий на почерк самого позивача, зразок якого міститься у справі у заяві від 03.09.2024 (а.с. 120).

З огляду на всі ці обставини, а також з урахуванням факту відсутності будь-яких уточнюючих довідок ТОВ "Енергія ТКС", яке з 02.07.2008 перебуває у стані припинення, що підтверджували б факт роботи позивача на вказаному підприємстві, суд визнає записи, що внесені неповноважною особою підприємства, на якому позивач не працював, до дублікату трудової книжки за період з 23.12.1976 по 20.01.2004 недостовірними і до уваги такі записи не приймає.

З приводу того, на підставі яких документів здійснювалися записи в дублікаті трудової книжки, позивач вказав, що на підставі довідок та інших первинних документів. Однак надати такі документи суду для огляду у судовому засіданні позивач не може, оскільки залишив їх вдома.

Так само не подавалися такі довідки і до пенсійного органу.

Разом з цим до матеріалів позовної заяви позивач надав довідку б/н від 24.03.2024, видану ПрАТ "Київське центральне конструкторське бюро Арматуробудування" про те, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ "Київське центральне конструкторське бюро Арматуробудування" з 01.03.1983 (наказ №166-К від 28.02.1983) по 14.11.1991 (наказ №104-К від 13.11.1991) на посаді економіста (а.с. 43).

Однак у наданих відповідачем до відзиву матеріалах заяви ОСОБА_1 , які ним подавалися до пенсійного органу, зазначена довідка відсутня.

Це, у свою чергу, свідчить про те, що оцінка такій довідці відповідачем не надавалася, а тому й не може бути надана судом.

У зв`язку з цим суд роз`яснює позивачу право на звернення до пенсійного органу з приводу перерахунку страхового стажу з урахуванням довідки б/н від 24.03.2024, виданої ПрАТ "Київське центральне конструкторське бюро Арматуробудування" на підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 у період з 01.03.1983 по 14.11.1991.

Враховуючи все вищевикладене, за відсутності уточнюючих довідок, складених в установленому законодавством порядку, які враховуються за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, суд, як і відповідач, об`єктивно позбавлений можливості підтвердити страховий стаж позивача у спірні періоди.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо протиправності рішення ГУПФ в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 23.12.1976 по 01.08.1977, з 13.10.1977 по 18.10.1977, з 05.12.1977 по 02.01.1978, з 03.02.1978 по 17.04.1978, з 25.05.1978 по 29.01.1979, з 29.03.1979 по 24.06.1979, з 01.09.1979 по 29.06.1980, з 01.09.1981 по 27.10.1982, з 10.12.1982 по 15.02.1983, з 01.03.1983 по 18.01.1988, з 01.02.1988 по 14.11.1991, з 05.03.1994 по 30.10.1995, з 01.12.1995 по 26.11.1999 на підставі дублікату трудової книжки № НОМЕР_5 , заповненого 15.10.2003.

Відтак рішення ГУПФ від 23.04.2024 №58 підлягає скасуванню лише в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1979 по 02.07.1980 у технічному училищі №11 м. Києва.

Тож, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2024 про призначення йому пенсії за віком з урахуванням висновку суду про необхідність зарахування до трудового (страхового) стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1979 по 02.07.1980 у технічному училищі №11 м. Києва.

Відтак позов у цілому слід задовольнити частково.

За таких обставин, згідно з приписами частини 3 статті 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути 1/13 частину судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом, тобто 93,17 грн.

У позовній заяві позивач просить стягнути ще й витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Згідно із ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Представник на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Степаненко Н.М. до позову надав копії таких документів: договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №25/04-1 від 25.04.2024 (а.с. 44), акт надання правової (професійної правничої) допомоги за договором №25/04-1 від 25.04.2024 від 03.05.2024 (а.с. 45), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1165015 (а.с. 11), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого ОСОБА_4 (а.с. 10), платіжної інструкції №0.0..1 від 25.04.2024 на суму 6000,00 грн. (а.с. 46).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує, що справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 2000,00 грн.

Враховуючи факт часткового задоволення позову, з відповідача слід стягнути 1/13 визнаних судом витрат на професійну правничу допомогу, а саме - 153,85 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/5566/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2024 №58.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.04.2024 про призначення йому пенсії за віком з урахуванням висновку суду про необхідність зарахування до трудового (страхового) стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1979 по 02.07.1980 у технічному училищі №11 м. Києва.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 93,17 (дев`яносто три) грн 17 коп та обґрунтовану частину витрат на професійну правничу допомогу в сумі 153 (сто п`ятдесят три) грн 85 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун