Справа № 280/6468/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 вересня 2024 року (09:30)Справа № 280/6468/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоди робити з 12.03.1974 по 28.10.1974 за листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.06.2024 №10413-9813/М-02/8-0800/24;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди робити з 12.03.1974 по 28.10.1974;

зобов`язати відповідача здійснити з 02.09.2015 перерахунок пенсії за віком та виплату пенсії із урахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974 та з урахуванням проведених платежів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.09.2015 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. На звернення позивача про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974, відповідач листом від 10.06.2024 №10413-9813/М-02/8-0800/24 відмовив у такому зарахуванні, оскільки запис до трудової книжки внесено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту України від 29.07.1993 №58. Зазначає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. Окрім того, жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача, відповідачем суду не надано, а тому, на думку позивача, його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи та не вжито всіх заходів для його перевірки, в тому числі періоди роботи. З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

24.07.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 34383), в якому останній зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи на металургійному заводі «Запоріжсталь» з 12.03.1974 по 28.10.1974, оскільки запис до трудової книжки внесено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту України від 29.07.1993 №58, а саме: в графі 2 наявне виправлення в даті (рік), в графі 4 (на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер) - відсутні номери документів. Таким чином, період роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974 не можливо зарахувати до трудового стажу, оскільки в трудовій книжці записи внесено без додержання вимог зазначених в Інструкції №58. Виходячи з вищезазначеного, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02.09.2015 (а.с.74).

Так, судом встановлено що згідно записів трудової книжки від 12.03.1974 позивач працював на металургійному заводі «Запоріжсталь» у період з 12.03.1974 по 08.10.1974 (записи № № 2-4) (а.с.87 зворот).

На звернення позивача щодо пенсійного забезпечення, листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.05.2024 №8436-8134/М-02/8-0800/24 позивача повідомлено, що за матеріалами електронної пенсійної справи позивач з 02.09.2015 отримуєте пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час призначення пенсії, на підставі наданих документів, до страхового стажу зараховано періоди: роботи з 17.12.1976 по 31.12.2003, навчання з 01.09.1972 по 27.02.1974, проходження військової служби з 21.10.1974 по 04.11.1976 та за даними Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування з 01.01.2004 по 01.09.2015. Страховий стаж складає 41 рік 11 місяців 16 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи на металургійному заводі «Запоріжсталь» з 12.03.1974 по 28.10.1974, оскільки запис до трудової книжки внесено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту України від 29.07.1993 №58, а саме: в графі 2 наявне виправлення в даті (рік), в графі 4 (на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер) - відсутні номери документів. Уточнюючої або пільгової довідки за вищезазначений період позивачем до органу ПФУ не надавались (а.с.9).

В подальшому, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.06.2024 №10413-9813/М-02/8-0800/24 надано відповідь, за змістом наведеним у листі від 09.05.2024 №8436-8134/М-02/8-0800/24 (а.с.10).

Разом з цим, при призначенні пенсії до страхового стажу позивача зараховано період проходження позивачем військової строкової служби з 21.10.1974 по 04.11.1976, що підтверджується розрахунком стажу позивача (форма РС-право) (а.с.125).

Суд зауважує, що відповідач у своїх листах від 09.05.2024 №8436-8134/М-02/8-0800/24 та від 10.06.2024 №10413-9813/М-02/8-0800/24 та у відзиві на позов, помилково зазначає про не зарахування періоду роботи на металургійному заводі «Запоріжсталь» з 12.03.1974 по 28.10.1974, про що в подальшому помилково зазначає і сам позивач у своєму позові, оскільки починаючи з 21.10.2074 позивач вже проходив військову службу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що не зарахований відповідачем період роботи на металургійному заводі «Запоріжсталь» є - з 12.03.1974 по 08.10.1974, згідно записів трудової книжки (записи № № 2-4).

З огляду на зазначене, суд вважає, що спірним періодом у цій справі є період з 12.03.1974 по 08.10.1974.

Позивач не погодившись з відмовою у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974, оформлену листом від 10.06.2024 №10413-9813/М-02/8-0800/24 звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Судом встановлено, що з 02.09.2015 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому, позивач звернувся із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1974 по 28.10.1974.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом, підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи на металургійному заводі «Запоріжсталь» з 12.03.1974 по 08.10.1974 згідно записів трудової книжки слугувало те, що запис до трудової книжки внесено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту України від 29.07.1993 №58, а саме: в графі 2 наявне виправлення в даті (рік), в графі 4 (на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер) - відсутні номери документів.

З цього приводу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення (відсутність у графі 4 номеру документу на підставі чого внесено запис та наявність у графі 2 виправлення в даті (рік)) не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що відсутність у графі 4 номеру документу на підставі чого внесено запис та наявність у графі 2 виправлення в даті (рік) не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на металургійному заводі «Запоріжсталь» з 12.03.1974 по 08.10.1974 відповідно до записів трудової книжки від 12.03.1974 має бути зарахований до страхового стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.03.1974 по 08.10.1974 відповідно до записів трудової книжки від 12.03.1974 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.03.1974 по 08.10.1974 відповідно до записів трудової книжки від 12.03.1974 та зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 12.03.1974 по 08.10.1974, у зв`язку із чим перерахувати пенсію за віком з моменту призначення, починаючи з 02.09.2015.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.03.1974 по 08.10.1974.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 12.03.1974 по 08.10.1974, у зв`язку із чим перерахувати пенсію за віком, починаючи з 02.09.2015.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.09.2024.

Суддя Ю.В. Калашник