Справа № 200/3083/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Справа№200/3083/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 46 від 11.04.2024 про відмову у зарахуванні періодів роботи:

з 28.07.1975 по 01.10.1975,

з 18.05.1976 по 26.08.1976,

з 19.07.1979 по 08.09.1979,

з 01.09.1973 по 17.07.1975,

з 14.07.1987 по 04.01.1988,

з 01.04.1992 по 31.05.1994 та призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи:

з 28.07.1975 по 01.10.1975,

з 18.05.1976 по 26.08.1976,

з 19.07.1979 по 08.09.1979,

з 01.09.1973 по 17.07.1975,

з 14.07.1987 по 04.01.1988,

з 01.04.1992 по 31.05.1994, призначити пенсію за віком та виплачувати її, починаючи з дня звернення, а саме 02.04.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила що звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, проте отримала відмову в зв`язку в зв`язку з відсутністю документів про припинення пенсійних виплат та відсутність громадянства держави-окупанта. Відповідачем не враховано до страхового стажу певні періоди роботи які підтверджені записами трудової книжки. Позивач зазначає про протиправність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки надала всі необхідні документи та не отримує будь-яких інших пенсійних виплат, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки в зв`язку з наявністю неточностей та виправлень. Страховий стаж враховано по 31.12.2023.

На дату звернення за призначенням пенсії вік позивачки складає 65 років 08 місяців 08 днів. Згідно з частини 1 статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 отримала після досягнення віку 57 років з 25.07.2015.

Проте, згідно даних електронної пенсійної справи ОСОБА_1 вже зверталась із заявами про призначенням пенсії за віком від 22.09.2023 № 4314 та від 11.10.2023 № 4648, в яких повідомляла, що отримувала пенсію в АР Крим.

В заяві від 02.04.2024 вказано, що пенсія не призначалась. До заяви від 22.09.2023 долучено довідку від 24.04.2014 № 61/20-07-11, видану «Управлением Пенсионного фонда Республики Крим в Ленинськом районе» (мовою оригінала), в тому, що ОСОБА_1 з 01.01.2014 отримує пенсію за віком. На титульній сторінці трудової книжки від 28.07.1975 є печатка УПФ України в Ленінському районі АР Крим про призначення пенсії.

В зв`язку з відсутністю документів про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення та заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта на підставі норм Порядку від 25.11.2005 № 22-1 прийнято обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.

Третьою особою пояснень по суті позову не надано.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 12.07.2000, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідками від 27.02.2017 № та від 21.09.2023 № 3251- фактичним місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 11.04.2024 прийнято рішення № 46 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 02.04.2024 №1797, оскільки не надано документи в повному обсязі згідно з Порядком від 25.11.2005 № 22-1.

Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 36 років 05 місяців 02 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: відповідно до наданої трудової книжки від 28.07.1975:

з 28.07.1975 по 01.10.1975 в Полтавській геологорозвідувальній експедиції, оскільки дата наказу про звільнення з роботи не відповідає даті звільнення з роботи (більше 6 місяців);

з 18.05.1976 по 26.08.1976 в Барському консервному заводі, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи та в даті наказу про звільнення з роботи;

з 19.07.1979 по 08.09.1979 на птахофабриці ім. Кірова, оскільки дата наказу про звільнення з роботи не відповідає даті звільнення з роботи (більше 1 року);

з 01.09.1973 по 17.07.1975 період навчання в Артемівському ТУ № 53, оскільки відсутні номер та дата видачі диплому; відповідно наданого дублікату трудової книжки від 24.07.1958 серія НОМЕР_3 :

з 14.07.1987 по 04.01.1988 в Кримському монтажному управлінні Тресту Севкавенергомонтаж, з 01.04.1992 по 31.05.1994 в ОРС КАЕС, оскільки на титульній сторінці дублікату трудової книжки наявне виправлення дати народження позивачки.

В зв`язку з відсутністю документів про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації та заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта на підставі п. 2.8 Порядку від 25.11.2005 № 22-1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

До матеріалів справи додана трудова книжка від 28.07.1975 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має на титульній сторінці печатку УПФ України в Ленінському районі АР Крим про призначення пенсії. Зазначено про видачу вкладишу НОМЕР_4 .

Трудова книжка містить записи про роботу (в межах спірних правовідносин):

з 01.09.1973 по 17.07.1975 період навчання в Артемівському ТУ № 53, відсутні номер та дата видачі диплому;

з 28.07.1975 по 01.10.1975 маляром в буддільницю в Полтавській геологорозвідувальній експедиції, (дата наказу про звільнення з роботи від 16.03.1976);

з 18.05.1976 по 26.08.1976 в Барському консервному заводі в стеклотарний цех (відсутні виправлення в даті звільнення з роботи та в даті наказу про звільнення з роботи);

з 19.07.1979 по 08.09.1978 робітницею на птахофабриці ім. Кірова (дата наказу про звільнення з роботи 15.09.1979).

Дублікат трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.07.1987 серія НОМЕР_3 містить записи про роботу (в межах спірних правовідносин):

з 14.07.1987 по 04.01.1988 маляром-штукатуром в Кримському монтажному управлінні Тресту Севкавенергомонтаж,

з 01.04.1992 по 31.05.1994 прибиральницею в ОРС КАЕС.

На титульній сторінці дублікату трудової книжки наявне виправлення дати народження позивачки.

Записи містять підписи відповідальних осіб та печатки підприємств, посилання на Накази про прийняття та звільнення.

Відповідачем надані суду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 22.09.2023 № 4314 та від 11.10.2023 № 4648, в яких повідомлено про отримання пенсії в АР Крим з 01.01.2014 та припинення виплат з 2022 року.

До заяви від 22.09.2023 долучено довідку від 24.04.2014 № 61/20-07-11, видану «Управлением Пенсионного фонда Республики Крим в Ленинськом районе» (мовою оригіналу), в тому, що ОСОБА_1 з 01.01.2014 отримує пенсію за віком.

Позивачем надано копію заяви довільної форми від 11.10.2023 на ім`я Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відсутність громадянства держави-окупанта та не отримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу від 18 років, після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу від 15 років.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до змісту Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла у певні періоди роботи позивача, (далі Інструкція № 162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджено Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110) (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно пункту 2.11 розділу 2 Інструкції 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.12 розділу 2 Інструкції 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

З огляду на зазначене, не зараховані відповідачем періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно з даними трудових книжок з 28.07.1975 по 01.10.1975, з 18.05.1976 по 26.08.1976, з 19.07.1979 по 08.09.1979, з 01.09.1973 по 17.07.1975 період навчання в Артемівському ТУ № 53, оскільки відсутні номер та дата видачі диплому; з 14.07.1987 по 04.01.1988, з 01.04.1992 по 31.05.1994, не можуть впливати на встановлення факту роботи та навчання ОСОБА_1 .

Тому доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем при розгляді наданих документів при призначені пенсії та безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже відповідач, приймаючи спірне рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Щодо мотивів відповідача про відмову в призначенні пенсії з підстав відсутності документів про припинення виплати пенсії з боку росії та відсутності громадянства держави-окупанта, суд зазначає наступне.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як атестат про припинення пенсії відсутній.

Водночас, пунктом 4.12 Порядку № 22-1 передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З урахуванням вище наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Суд також звертає увагу на те, що у разі, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону № 1058-IV).

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення була багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (з якої Україна на час виникнення спірних правовідносин не вийшла).

Відповідно до статті 5 Угоди ця Угода поширювалась на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 Угоди).

Приписами статті 6 Угоди визначено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з статтею 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.

Таким чином, позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи за попереднім місцем проживання (реєстрації) позивача покладається саме на орган, що призначає пенсію, а позбавлення такого органу можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи, зокрема, через обставини збройної агресії, не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно Закону № 1058-ІV.

Право на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами російської федерації.

Окрім того позивачем надавалась до органу Пенсійного фонду заява довільної форми від 11.10.2023 про відсутність громадянства держави-окупанта та не отримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 46 від 11.04.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV є таким, що порушує право на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, через що підлягає скасуванню.

Водночас, щодо способу захисту порушених прав позивача суд вказує, що згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 46 від 11.04.2024 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до стажу роботи періодів згідно записів трудових книжок з 28.07.1975 по 01.10.1975, з 18.05.1976 по 26.08.1976, з 19.07.1979 по 08.09.1979, з 01.09.1973 по 17.07.1975, з 14.07.1987 по 04.01.1988, з 01.04.1992 по 31.05.1994.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, 08500, ), про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () № 46 від 11.04.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 02.04.2024 з урахуванням висновків суду про зарахування до трудового стажу періодів роботи та навчання згідно із записами трудових книжок з 28.07.1975 по 01.10.1975, з 18.05.1976 по 26.08.1976, з 19.07.1979 по 08.09.1979, з 01.09.1973 по 17.07.1975, з 14.07.1987 по 04.01.1988, з 01.04.1992 по 31.05.1994.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання та функціонування програмного забезпечення через обставини збройної агресії проти України.

Суддя Г.А. Чекменьов