Справа № 240/5779/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/5779/24
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, Центр) щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова №168) за період з 10 серпня 2023 року по 18 серпня 2023 року, з 18 серпня 2023 року по 17 вересня 2023 року, з 23 листопада 2023 року по 04 грудня 2023 року, з 15 грудня 2023 року по 26 грудня 2023 року, з 26 грудня 2023 року по 25 січня 2024 року, з 26 січня 2024 року по 25 лютого 2024 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та стягнення указаної додаткової винагороди.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог пункту 1 Постанови № 168 невиплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці після тяжкого поранення.
Ухвалою суду від 25 березня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
03 квітня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у наказі при звільненні та виключенні позивача зі служби відсутні відомості про наявність права на спірні виплати.
Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року зобов`язано Центр надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, з доказами направлення іншій стороні, належним чином завірені копії наказів командира про надання ОСОБА_1 відпусток для лікування з 10 серпня 2023 року по 25 лютого 2024 року та документів, на підставі яких такі накази видані, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та зупинено провадження у справі до дати отримання судом витребуваних доказів.
На виконання вимог ухвали суду відповідач не подав витребувані судом докази, у зв`язку з чим суд поновив провадження у справі, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 27 серпня 2024 року та визнав обов`язковою явку в судове засідання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання, призначене на 27 серпня 2024 року, сторони не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання перенесено на 10 вересня 2024 року та ухвалою від 27 серпня 2024 року застосовано до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 привід у судове засідання.
09 вересня 2024 року відповідач подав до суду додаткові докази по справі.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд установив, що ОСОБА_1 проходив військову службу по контракту з 30 жовтня 2019 року по 11 лютого 2020 року у військовій частині НОМЕР_1 , з 12 лютого 2020 року по 23 травня 2023 року у військовій частині НОМЕР_2 , з 26 травня 2023 року по 12 червня 2023 року у військовій частині НОМЕР_3 .
Відповідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №494 від 21 червня 2022 року, 08 березня 2022 року, виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Волноваха, Донецької області, внаслідок ворожого обстрілу під час відбиття збройної агресії рф проти України та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про ведення воєнного стану в Україні» та захисту Батьківщини, відповідно до Указу Президента України №71/2022 від 24 лютого 2022 року «Про використання Збройних Сил України та інших військових формувань», отримав вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин середньої третини правої гомілки з пошкодженням капсульно-зв`язкового апарату гомілково-ступеневого суглобу.
З 23 червня 2023 року позивач зарахований до списків Центру, відповідно до наказу від 23 червня 2023 року № 176.
10 серпня 2023 року позивач був скерований на стаціонарне лікування до КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка», відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9198 та з 10 по 18 серпня 2023 року перебував на лікуванні.
18 серпня 2023 року проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК В/ч НОМЕР_4 , за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою №6397, та визначено про необхідність надання відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. У довідці указано, що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після перенесеного гострого тромбофлебіту (10 серпня 2023 року) глибоких вен правої нижньої кінцівки, набряково-больва форма. ХВН 2 ст. із тимчасовим порушенням функцій правої нижньої кінцівки. Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до наказу Центру №233 від 19 серпня 2023 року, позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 19 серпня по 17 вересня 2023 року.
З 15 грудня 2023 року по 26 грудня 2023 року позивач проходив стаціонарне лікування у КНП «Житомирська Багатопрофільна Опорна Лікарня», відповідно до Епікризу (виписного) з медичної карти стаціонарного хворого №6422.
Відповідно до наказу Центру №364 від 26 грудня 2023 року, позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 26 грудня 2023 року по 25 січня 2024 року.
26 січня 2024 року проведено повторний медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_4 , за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою №66, та визначено про необхідність надання звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів. У довідці указано, що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): постравматична флебітна хвороба правої нижньої кінцівки, набряково-виразкова форма. Хронічна венозна недостатність правої нижньої кінцівки ІІІ (третя) ступінь. Трофічна виразка правої гомілки. Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Наказом начальника Центру від 26 січня 2024 року позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 26 січня 2024 року по 24 лютого 2024 року.
26 січня 2024 року 11 Регіональною ВЛК затверджене свідоцтво про хворобу №670, відповідно до якого отримані позивачем Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини та останній є непридатним до військової служби з виключенням з військового облікую
Наказами начальника Центру (по особовому складу) від 01 березня 2024 року №11-РС позивача звільнено та №б4 (по стройовій частині) виключено зі списків особового складу зазначеного Центру комплектування та усіх видів забезпечення.
06 березня 2024 року Центром видано довідки за вих.№577/1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищення) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 (зі змінами) і №577 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з яких убачається відсутність виплати додаткової винагороди.
Не погоджуючись з тим, що відповідач не нарахував і не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за періоди перебування на лікуванні та у відпустці, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
У судове засідання позивач не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Представники відповідача проти задоволення позову заперечували.
Відповідно до приписів статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України 10 вересня 2024 року суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2011-XII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з пунктом 5 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 затверджено зміни до Порядку №260 та внесено до нього новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 08 березня 2022 року, виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Волноваха, Донецької області, отримав вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин середньої третини правої гомілки з пошкодженням капсульно-зв`язкового апарату гомілково-ступеневого суглобу.
Як зазначає позивач, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, 10 серпня 2023 року Центром його було скеровано на стаціонарне лікування до КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка».
У зв`язку з чим позивач з 10 по 18 серпня 2023 року перебував на лікуванні у КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка».
18 серпня 2023 року проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК В/ч НОМЕР_4 , за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою №6397, та надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Суд зауважує, що у зазначеній постанові указано, що Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до наказу Центру №233 від 19 серпня 2023 року, позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 19 серпня по 17 вересня 2023 року.
А з 15 грудня 2023 року по 26 грудня 2023 року позивач проходив стаціонарне лікування у КНП «Житомирська Багатопрофільна Опорна Лікарня», відповідно до Епікризу (виписного) з медичної карти стаціонарного хворого №6422.
Відповідно до наказу Центру №364 від 26 грудня 2023 року, позивачу надано відпустку за станом здоров`я з 26 грудня 2023 року по 25 січня 2024 року.
26 січня 2024 року проведено повторний медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_4 , за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою №66, та надано звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів, у якій знову зазначено, що Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Досліджуючи вищевикладені медичні документи та довідки військово-лікарської комісії, суд констатує, що позивач мав захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Однак, чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, лише у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, але не передбачає такої можливості внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку із подальшими ускладненнями стану здоров`я за наслідками отриманого поранення (контузії, травми, каліцтвом).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року справа №600/367/24.
Тобто, суд приходить до висновку, що позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з ускладненнями, які виникли після поранення, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що виключає можливість отримання додаткової винагороди.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис