Справа № 280/9483/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/9483/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року (суддя Сацький Р.В.) у справі №280/9483/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший замість призначення пенсії за віком та не нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 16 серпня 2023 року пенсію за віком ОСОБА_1 нарахувати та виплатити з 16 серпня 2023 року пенсію за віком в порядку, визначеному статтею 40 цього Закону з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020 - 2022 роки та грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7 - 1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на в 2010 році їй було призначено пенсію за вислугою років, відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991. Після досягнення загального пенсійного віку позивачка звернулася із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі положень Закону №1058. Таку пенсію їй було призначено, але без урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки. Також зазначала про те, що їй не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7 - 1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

щодо переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший замість призначення пенсії за віком з 16.08.2023, з урахуванням показника середньої заробітної

плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014 - 2016 роки та не нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити з 16 серпня 2023 року пенсію за віком ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки та грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Так, суд зазначив, що оскільки позивачці вперше призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 у 2023 році, то відповідач був зобов`язаний вчинити дії щодо нарахування та розрахунку такої пенсії вперше з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії, тобто у даному випадку за 2020, 2021 та 2022 роки.

Крім цього, суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З цього приводу суд зазначив, що право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виникає у особи, зокрема, за умови неотримання особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. Зробивши такий висновок, суд зазначив, що суду не було надано доказів про фактичне отримання позивачкою сум пенсії, яка була призначена позивачці за вислугу років у 2010 році.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що у спірному випадку мало місце не призначення пенсії, а переведення позивачки з одного виду пенсії (пенсій за вислугу років) на іншу пенсія за віком. За позицією відповідача, оскільки позивачці вже була призначена пенсії за вислугу років, то відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії, тобто у даному випадку за 2020, 2021 та 2022 роки. Також, за позицією відповідача, позивачка не має права на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при призначенні їй пенсії за віком у 2023 році, оскільки вона раніш отримувала пенсію за вислугу років, яка була призначена з 2010 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановленні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 04.10.2010 їй було призначено пенсію за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, розмір якої обчислений відповідно до положень Закону України №1058-IV від 09.07.2003 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).

18.10.2010 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про припинення пенсії за вислугу років у зв`язку з працевлаштуванням за спеціальністю з 18.10.2010.

Відповідно запису в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 :

- з 01.10.2010 звільнена з посади вихователя Дошкільного навчального закладу № 81 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років (запис № 14)

- з 18.10.2010 призначено на посаду вчителя-логопеда Дошкільного навчального закладу №81 (запис № 15).

16.08.2023 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі положень Закону №1058.

Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №62 від 25.08.2023 про перерахунок пенсії позивача з 24.08.2023 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При розрахунку пенсії було застосовано показники середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погодившись з діями пенсійного органу щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, позивачка звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо заявлених вимог про нарахування та виплату пенсії за віком в порядку, визначеному статтею 40 цього Закону з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020 - 2022 роки.

Згідно із ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У постанові від 31.10.2018 р. у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18) Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що із аналізу зазначених норм встановлено, що ч.3 ст.45 Закону №1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

У свою чергу, Законом №1058 не передбачено такого виду пенсії як пенсія за вислугу років.

Такий вид пенсії передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення» на підставі якого і було призначено пенсію позивачці у 2010 році.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на момент звернення до відповідача у 2023 році позивачка, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону №1058, набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки за таким призначенням вона звернулася вперше.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2023 році мав застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки.

Щодо заявлених вимог про виплату грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому, за умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виникає у особи, зокрема, за умови неотримання особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

В той же час, задовольняючи позов, в цій частині заявлених вимог, суд першої інстанції, з огляду на встановлений факт призначення позивачці у 2010 році пенсії за вислугу років, зазначив те, що фактично позивачкою не було отримано сум призначеної пенсії. Тобто, як зазначив суд першої інстанції, позивачка не реалізувала в повній мірі своє право на пенсійне забезпечення у 2010 році, оскільки не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися кожного місяця.

З приводу таких підстав для задоволення позову слід зазначити те, що позивачці з 04.10.2010 була призначена пенсія за віком. У свою чергу, призначення пенсії передбачає її нарахування та виплату. Позивачка 18.10.2010 зверталася до пенсійного органу із заявою саме про припинення виплати пенсії за вислугу років з 18.10.2010, тобто сам зміст заяви свідчить про те, що позивачці нараховувалися пенсійні виплати принаймні до 18.10.2010. У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, обгрунтовуючи необхідність призначення пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, сама зазначає, що до призначення пенсії за віком вона отримувала пенсію за вислугу років.

Тобто, встановлені у цій справі обставини не дають підстав стверджувати про те, що до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV позивачка не отримувала будь-якого іншого виду пенсії.

З цього приводу слід зазначити і те, що законодавство не ставить право особи на отримання грошової допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Не ставить законодавства право особи на отримання грошової допомоги і в залежність від можливості чи неможливості отримання фактично нарахованої пенсії, чи від причин неотримання призначеної органом ПФУ пенсії.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявлених вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачці відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо виплати грошової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі №280/9483/23, в частині задоволених вимог про визнання протиправними дій Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання нарахувати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі №280/9483/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк