Справа № 400/3167/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

11 вересня 2024 р.справа № 400/3167/24

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування розпорядження від 30.01.24 р. № 1400-0404-8/7759, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області по зменшенню розміру пенсії на 20% щомісячно з березня 2024 р. на підставі розпорядження від 30 січня 2024 р., нездійснення нарахування та виплати суми заборгованості по пенсії з 13 грудня 2019 р., з врахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. та постанови Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. у справі № 400/1302/20 та ненарахування та виплати індексу інфляції (компенсації втрати частини доходів) на суму заборгованості по пенсійним виплатам за період з 13 грудня 2019 р. по теперішній час;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області не застосовувати зменшення розміру пенсії на 20% щомісячно з березня 2024 р., скасувавши розпорядження від 30 січня 2024 р. та повернути стягнуті суми, здійснити нарахування та виплату суми заборгованості по пенсії з 13 грудня 2029 р., з врахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. та постанови Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. у справі № 400/1302/20 та нарахувати і виплатити індекс інфляції (компенсації втрати частини доходів) на суму заборгованості по пенсійним виплатам за період з 13 грудня 2019 р. до теперішнього часу;

3) стягнути з відповідача (Державного бюджету України) у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Позовна заява залишалась без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На усунення недоліків позивач подав нову позовну заяву, в якій просить суд:

1) визнати протиправними дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області по нарахуванню заборгованості по переплаті пенсії по 16 листопада 2023 р., по зменшенню розміру пенсії на 20% щомісячно з березня 2024 р. до погашення суми цієї переплати, нездійснення нарахування та виплати суми заборгованості по пенсії з грудня 2019 р. з врахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. та постанови Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. у справі № 400/1302/20 і зарахування цієї суми в погашення переплати по пенсії, не нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості по пенсійним виплатам за період з грудня 2019 р. по теперішній час;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області не застосовувати зменшення розміру пенсії на 20% щомісячно з березня 2024 р., повернути стягнуті кошти, здійснити нарахування та виплату суми заборгованості по пенсії з грудня 2019 р. з врахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. та постанови Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. у справі № 400/1302/2, виключивши цю суму із зарахування в рахунок погашення заборгованості по переплаті пенсії, нарахувати та виплатити втрату частини доходів на суму зазначеної заборгованості по пенсійним виплатам з грудня 2019 р. по теперішній час;

3) визнати протиправним та скасувати розпорядження від 30 січня 2024 р. № 1400-0404-8/7759;

4) стягнути з відповідача (Державного бюджету України) на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач навів такі доводи. Починаючи з березня 2005 р. він отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру. У зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працівників органів прокуратури, позивач подав до ГУ ПФУ в Миколаївській області заяву про перерахунок пенсії, в задоволенні якої було відмовлено. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 400/1302/20 на ГУ ПФУ в Миколаївській області було покладено обов`язок здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі довідки від 13 грудня 2019 р. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2021 р. частково задоволена апеляційна скарга позивача та зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження її граничного розміру. В подальшому, постановою Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду скасовано, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду залишено в силі. На підставі спірного розпорядження від 30 січня 2024 р. № 1400-0404-8/7759, починаючи з березня 2024 р., з позивача утримується 20% пенсії, у зв`язку з переплатою пенсії на 1 002 054,63 грн. Позивач вважає, що стягнення з нього сум переплаченої пенсії можливо виключно на підставі рішення суду. Стаття 381 КАС України передбачає поворот виконання рішення можливий тільки за умови подання позивачем завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів. Постанова Верховного Суду також не містить вказівки про поворот виконання рішення суду. Позивач вважає, що за період дії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, яка передбачала виплату пенсії без обмеження, з боку ГУ ПФУ в Миколаївській області виникла заборгованість з виплати такої пенсії, яка протиправно була включена відповідачем в рахунок погашення переплати пенсії. Також, на суму цієї заборгованості відповідач повинен був нарахувати індексацію, а також компенсацію втрати частини доходів, чого ним зроблено не було. В частині стягнення з відповідача моральної шкоди позивач пояснив, що тривале невиконання відповідачем рішення суду про виплату пенсії, призвело до моральних страждань, які виразились в неможливості реалізувати право на пенсію, в порушенні звичайного способу життя, необхідності неодноразово звертатись до відповідача із заявами, тощо.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив в його задоволенні відмовити з наступних підстав. На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, пенсія ОСОБА_1 була перерахована без обмеження граничним розміром, але в послідуючому Верховний Суд цю постанову скасував. За час, коли пенсія позивачу виплачувалась без обмеження, виникла переплата в розмірі 1 002 054,63 грн. На підставі п. 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596 (далі - Порядок виплати пенсій) відповідачем прийняте розпорядження про зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 на 20% щомісячно до повного повернення надлишково виплаченої пенсії. З приводу нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідач наголосив, що для цього не має законних підстав, адже пенсія позивачу нараховувалась і виплачувалась у визначеному розмірі своєчасно. Так само відповідач заперечив і проти стягнення моральної шкоди, вважаючи факт її спричинення недоведеним.

У відповіді на відзив позивач повторно виклав доводи позовної заяви та одночасно відмовився від позвоних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходів.

На підставі ст. 205 ч. 9 КАС України справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури та з березня 2005 р. отримує пенсію за вислугу років.

В березні 2020 р. між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Миколаївській області виник спір щодо розміру пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. у справі № 400/1302/20 частково задоволені вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 6 березня 2020 р. № 8/1/06-03.03 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області з 13 грудня 2019 р. здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України Про прокуратуру на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 27 лютого 2020 р. № 18-110вих-20, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;

- в задоволенні вимоги про здійснення перерахунку та виплату пенсії без обмеження її граничного розміру відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2021 р. рішення Миколаївського окружного адміністративного суду змінено шляхом викладення третього абзацу його резолютивної частини в наступній редакції:

зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше здійснених виплат) без обмеження граничного розміру пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 13 грудня 2019 р., відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Миколаївської області № 18-110вих-20 від 27 лютого 2020 р..

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого вона збільшилась з 20 930 грн. до 49 085,57 грн.

Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. була частково задоволена касаційна скарга ГУ ПФУ в Миколаївській області, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду скасовано, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду залишено в силі.

На виконання рішення Верховного Суду, відповідач повторно перерахував пенсію позивача з урахуванням обмеження її граничним розміром та встановив, що за період з 13 грудня 2019 р. до 31 січня 2024 р. виникла переплата пенсії на загальну суму 1 002 054,63 грн., про що позивача було повідомлено листами ГУ ПФУ в Миколаївській області.

У зв`язку з цими обставинами, 30 січня 2024 р. відповідачем було прийнято розпорядження № 1400-0404-8/7759, яким із посиланням на п. 19 Порядку виплати пенсій, відповідач зменшив розмір пенсії позивача на 20% до повного погашення вищезазначеного боргу.

Як слідує з заяв по суті справи позивача, він вважає, що за час чинності постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, яка передбачала виплату пенсії без обмеження граничним розміром, яку відповідач хоча і перерахував, але фактично не виплачував, це призвело до утворення заборгованості з виплати пенсії перед ним. Крім цього, суму такої заборгованості відповідач протиправно включив в рахунок погашення переплати пенсії на підставі оскарженого розпорядження.

Суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Пенсія, яка мала виплачуватись позивачу на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, але не була виплачена, не набула статусу заборгованості ГУ ПФУ в Миколаївській області перед позивачем, так як в наступному зазначене рішення суду було скасоване Верховним Судом.

Жодне положення пенсійного або іншого законодавства не дає підстав стверджувати, що у випадку, коли на підставі судового рішення особі призначається (перераховується) пенсія, яка в подальшому фактично не виплачується або виплачується в меншому розмірі, і у разі подальшого скасування судового акту, яке стало підставою для виплати (перерахунку) пенсії, розмір не виплаченої за час чинності судового акту пенсії, набуває статусу заборгованості, яка підлягає стягненню на користь пенсіонера, незважаючи на подальше скасування судового рішення.

Таким чином, відповідні позовні вимоги про повернення заборгованості, виключення цієї заборгованості із зарахування в рахунок погашення переплати, задоволенню не підлягають, адже всі вони ґрунтуються на помилковому висновку позивача про наявність у відповідача заборгованості з виплати пенсії.

Так само не можуть бути задоволені і похідні вимоги щодо нарахування індексації та відшкодування моральної шкоди, так як передумовою для задоволення цих вимог є підтвердження наявності заборгованості з виплати пенсії, чого судом не встановлено.

Приписами п. 19 Порядку виплати пенсій, на яку в якості правової підстави у спірному розпорядженні послався відповідач, передбачено, що помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій та грошової допомоги зараховуються в рахунок наступних виплат або за вимогою органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування.

Стаття 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлює, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2023 р. у справі № 260/4933/21 міститься такий висновок:

Отже стаття 50 Закону № 1058-IV передбачає добровільне повернення коштів та водночас не виключає примусового їх стягнення.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (далі - Порядок).

Як встановлено пунктом 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону № 1058-IV та Порядку № 6-4 вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних..

Отже, відповідач, перш ніж приймати рішення про утримання з позивача надміру виплаченої пенсії, обов`язково повинен був встановити факт або зловживання з його боку або подання недостовірних даних.

В той же час, перерахунок пенсії позивача був здійснений на підставі рішення суду, що не підпадає під підстави для повернення сум пенсії, передбачених ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та п. 19 Порядку виплати пенсій.

Оскільки підставою для перерахунку пенсії позивача було судове рішення, ухвалене в порядку адміністративного судочинства, в такому випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню КАС України, як законодавчий акт, який регулює питання повороту виконання судового рішення.

КАС України не містить визначення терміну поворот виконання, але виходячи з загальних засад права, можна сказати, що поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін в попереднє правове становище, через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення всього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до ст. 356 ч. 1 п. 4 пп. г КАС України, постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням повороту виконання у разі скасування рішень судів за наявності відповідної заяви та підстав.

Постанова Верховного Суду від 16 листопада 2023 р. не містить застереження про поворот виконання у справі № 400/1302/2.

Таким чином, оскільки стягнення з пенсіонера надміру виплаченої пенсії можливе лише за умови або зловживання або подання недостовірних даних і у разі невиконання в добровільному порядку здійснюється виключно на підставі рішення суду та враховуючи, що при скасуванні Верховним Судом постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення про поворот виконання ним не приймалось, відповідач не мав правових підстав утримувати з пенсії позивача 20%, у зв`язку з чим розпорядження ГУ ПФУ в Миколаївській області від 30 січня 2024 р. № 1400-0404-8/7759 носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач безпідставно прийняв вищевказане розпорядження, підлягає задоволенню також і похідна вимога про повернення сум пенсії, які були утримані з позивача за час чинності розпорядження.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За приписами ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір сплачено позивачем в розмірі 2 422,40 грн. і враховуючи часткове задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відпоівдача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити частково.

2. Розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30 січня 2024 р. № 1400-0404-8/7759, визнати протиправним та скасувати.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суми пенсії, утримані на підставі розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30 січня 2024 р. № 1400-0404-8/7759.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз