Справа № 420/27443/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27443/23

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І.О.

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Комісара Олега Вікторовича, який діє в інтересах фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі позивач, ГУ ДПС в Одеській області) звернулося до суду першої інстанції із позовом до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , в якому просило стягнути податковий борг в сумі 265 439,52 грн. за платежем - орендна плата з фізичних осіб за 2022 рік.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області покликається на норми Податкового кодексу України (далі ПК України), які зобов`язують платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також встановлюють обов`язок органу державної податкової служби надсилати (вручати) податкову вимогу, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.

Як указує контролюючий орган, згідно довідки про податкову заборгованість, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП) станом на 11.09.2023 податкова заборгованість ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб складає 265 439,52 грн.

У зв`язку із несплатою платником податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ф») №1-1504 від 27.09.2022, контролюючий орган рекомендованим листом направив відповідачці податкову вимогу форми «Ф» №0-1506 від 12.10.2021 на суму 265 439,52 грн.

За твердженнями позивача, з боку ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій щодо погашення податкового боргу, а тому на підставі підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючий орган просить стягнути податковий борг з ОСОБА_1 за судовим рішенням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023, ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позов ГУ ДПС в Одеській області задоволено.

Суд стягнув із фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 265 439,52 грн.

Вирішуючи справу по суті, суд установив, що контролюючий орган вживав заходів, передбачених пунктом 59.1 статті 59 ПК України, з метою погашення податкового боргу, зокрема, на адресу ОСОБА_1 була направлена податкова вимога щодо його сплати в сумі 265 439,52 грн, але вказаний документ був повернутий до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.

Суд указав, що направлена відповідачці податкова вимога, останньою не оскаржена, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому набула статусу узгодженого податкового зобов`язання.

Провівши аналіз фактичних обставин справи та норм Податкового кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що внаслідок набуття статусу узгодженості нарахованого зобов`язання, вимоги контролюючого органу про стягнення податкового боргу є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, адвокат Комісар О.В., який діє в інтересах ФО ПП ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення, не встановив належним чином обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених вимог контролюючого органу щодо стягнення з його довірительки податкового боргу.

По-перше, адвокат звертає увагу на те, що згідно положень податкового законодавства контролюючий орган спочатку повинен направити податкове повідомлення-рішення, а у випадку відсутності оплати суми боргу, зазначеної в податковому повідомленні- рішенні та після закінчення граничного строку сплати -10 днів, контролюючий орган направляє боржнику податкову вимогу.

Водночас, як зауважує адвокат твердження позивача щодо виникнення податкового боргу ґрунтується на підставі податкового повідомлення-рішення №1-1504 від 27.09.2022 за період 2022 року, вид платежу - орендна плата з фізичних осіб на суму 265 439, 52 грн.

Водночас, зі змісту наданої до позовної заяви вимоги від 12.10.2021 випливає, що станом на 11.10.2021 за ОСОБА_2 рахується податковий борг в розмірі 265 439,52 грн.

Себто, на переконання адвоката Комісара О.В. спірна податкова вимога стосується періоду до 2022 року.

Понад те, як стверджує адвокат, за спірною вимогою, яка була надана позивачем в якості доказу узгодженості податкового зобов`язання, ОСОБА_1 сплатила борг в рамках виконавчого провадження № 7269080, відкритого на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі № 420/17627/22 про стягнення податкового боргу в розмірі 265 439, 52 грн. на підставі податкової вимоги від 12.10.2021 №0106100 1308-1506.

Скаржник зауважує на тому, що фактично ГУ ДПС в Одеській області намагається двічі стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на підставі тієї самої вимоги, іншої ж вимоги щодо податкового боргу, визначеного податковим повідомленням рішенням від 27.09.2022 контролюючий орган платнику податків не направив.

На переконання адвоката, суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, що наявна в матеріалах справи податкова вимога, стосується зовсім іншого періоду, а тому визначений податковий борг не є узгодженим грошовим зобов`язанням.

Як указує адвокат, контролюючий орган, всупереч положенням статті 77 КАС України не довів факт надсилання податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги платнику податків, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Окремо в апеляційній скарзі адвокат повідомив про те, що скаржницею понесені судові витрати у розмірі 50 000 грн. на професійну правничу допомогу та судовий збір, які просить стягнути з відповідача.

ГУ ДПС в Одеській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області та є платником податків.

Відповідно до довідки про податкову заборгованість, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП) за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку - орендна плата з фізичних осіб за 2022 рік, який виник на підставі податкового повідомлення- рішення (форма «Ф») №1-1504 від 27.09.2022 у розмірі 265 439,52 грн, термін сплати до 18.02.2023.

ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога форми «Ф» №0-1506 від 12.10.2021, яка була направлена за адресою с. Троїцьке, Любашівський район, Одеська область та повернута на адресу контролюючого органу, за закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відомості про направлення позивачці за адресою її проживання податкового повідомлення- рішення (форма «Ф») №1-1504 від 27.09.2022 про визначення податкового зобов`язання у розмірі 265 439,52 грн, наявні в матеріалах справи (а.с.7)

Позаяк, відповідачка не оскаржила спірне податкове повідомлення - рішення, контролюючий орган вважав, що воно набуло статусу узгодженого податкового зобов`язання.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Як згадувалося вище, підставою для скасування судового рішення, адвокат, діючи в інтересах ФО ПП ОСОБА_1 , зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про узгодженість податкового зобов`язання.

Розв`язуючи дане питання колегія суддів зазначає таке.

Згідно з підпунктами 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до пункту 14.1.137 статті14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Згідно пункту 15.1. статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням підпунктів 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пункт 59.5 статті 59 ПК України передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 60 днів після направлення платникові податків податкової вимоги.

Так, звертаючись з даним позовом, контролюючий орган зазначає, що податковий борг у ФО ПП ОСОБА_1 виник на підставі винесеного податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №1-1504 від 27.09.2022, яким ОСОБА_1 визначена сума грошового зобов`язання - орендна плата з фізичних осіб за 2022 рік, на суму 265 439,52 грн.

Як мовилося вище, в якості підтвердження наявності у ОСОБА_1 узгодженого податкового зобов`язання та підстав для звернення до суду щодо його стягнення, контролюючий орган до позовної заяви надає податкову вимогу від 12.10.2021 № 0-1506, зі змісту якої вбачається, що станом на 11.10.2021 за ОСОБА_1 рахується податковий борг у розмірі 265 439, 52 грн.

Себто, податковий борг у ОСОБА_1 виник до 11.10.2021 і податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №1-1504 від 27.09.2022 не має ніякого відношення до податкового боргу, який утворився в 2021 році.

Варто відзначити, що з боку адвоката Комісар О.В. надані докази про сплату ОСОБА_1 податкового боргу, станом на 11.10.2021.

ОСОБА_1 сплатила цей борг в рамках виконавчого провадження № 7269080, відкритого на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 по справі № 420/17627/22.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №420/17627/22 позов Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволений.

Стягнуто з ФО ПП ОСОБА_1 на користь держави податковий борг у сумі 265 439,52 грн.

Вказаним рішенням суд установив, що на підставі податкового повідомлення-рішення №-1504 від 30.04.2021, ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання по орендній платі за 2021 рік.

У зв`язку з несплатою вказаного податкового зобов`язання, була сформована та направлена на адресу ОСОБА_1 податкова вимога від 12.10.2021 №0106100 1308-1506 про сплату податкового боргу в розмірі 265 439, 52 грн.

Оплата ОСОБА_1 податкового боргу, на підставі судового рішення у справі № 420/17627/22 підтверджується наданою скаржником квитанцією від 18.09.2023 № 15.

Як мовилося вище, підставою для стягнення податкового боргу за 2021 рік, є податкове повідомлення-рішення №1-1504 від 27.09.2022 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік на суму 265 439,52 грн.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу положень статей 14, 59 ПК України, податкова вимога стосовного податкового зобов`язання, що виникає на підставі податкового повідомлення-рішення №1-1504 від 27.09.2022, на адресу платника податків не направлялася.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення рішення, на підставі якого, на думку контролюючого органу виникло узгоджене податкове зобов`язання, було направлено на адресу Одеська область, Любашівський район, с. Троїцьке.

Вимога стосовно вказаного податкового зобов`язання платнику податків не направлялася.

Наведені обставини, у своїй сукупності, свідчать про необґрунтованість тверджень Головного управління ДПС в Одеській області, що грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням №1-1504 від 27.09.2022 є узгодженим, та, відповідно, набуло статусу податкового боргу.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини справи, слід констатувати, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 265 439, 52 грн. є помилковим.

Аналізуючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд не дотримався приписів частини 4 статті 9 КАС України, оскільки зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.

Так, Верховний Суд наголошував на тому, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Стосовно судових витрат, слід зазначити таке.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як випливає з апеляційної скарги, адвокат Комісар О.В. заявив про понесення ОСОБА_1 витрат про професійну правничу допомогу та судовий збір 50 000 грн.

Колегія суддів вважає, що це заява відповідачки про її намір надати відповідні докази, понесення нею витрат на правничу допомогу та про їх стягнення з контролюючого органу.

Розглядаючи питання про стягнення з ГУ ДПС в Одеській області на користь відповідачки судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Водночас, враховуючи, що за наслідком апеляційного розгляду в задоволенні позову ГУ ДПС в Одеській області суд апеляційної інстанції відмовляє, відповідно вважає необхідним відшкодувати ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4778 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що неповне встановлення обставин справи, призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду слід скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без задоволення.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4778 (чотири тисячі сімсот сімдесят вісім) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.09.2024.