Справа № 460/8165/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/8165/23 пров. № А/857/1258/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівне суддею Поліщук О.В.) у справі № 460/8165/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149, № UA204020/2023/000165 та рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023, №/2023/000020/2 від 17.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаних товарів, однак, на думку позивача, відповідач безпідставно витребував у нього додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару. Надалі, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості №/2023/000018/2 від 15.02.2023.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000165.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6691,49 грн (шість тисяч шістсот дев`яносто одна грн 49 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Рівненська митниця, яка вважає, що судом прийнято його без повного з`ясування обставин по справі, що мають значення для її вирішення, таке не базується на нормах матеріального права, винесене з порушенням норм процесуального права в частині повноти та необ`єктивності оцінки доказів. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України (далі МКУ) контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наступне:

1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 09.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як «PRICE OFFER», тобто цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 №GMBH-1306. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

2) при цьому у «PRICE OFFER» від 09.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 09.02.2023 № 230019, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 09.02.2023 № 230019;

3) відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції поза увагою залишено і те, що згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Також зазначає, що до митного оформлення не надано транспортних документів, а подана до митного оформлення довідка про транспорті витрати від 13.02.2023.

Звертає увагу, що декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості. Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості товару, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого товару, оскільки Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості аналогічного товару згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби. На письмову вимогу митниці декларантом 27.02.2023 надано наступні додаткові документи: разовий договір-замовлення № 07022023 від 07.02.2023.

З огляду на наведене вище, вважає рішення про коригування митної вартості таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законним та обґрунтованим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 13.06.2016 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та The company "Reifenwelt" (Німеччина) в особі директора Ardian Berisha укладено зовнішньоекономічний контракт № GMBH-1306 (далі - Контракт), відповідно до пункту 1.1 якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку та придатні для подальшого використання на умовах Інкотермс 2010.

Згідно додаткової угоди, пунктом 1.2 Контракту передбачено, що загальна кількість шин, яка буде поставлена партіями протягом 2014-2024 років, становить 60000 вживаних шин.

Товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії Товару визначається в інвойсі. Інвойс надається на кожну партію Товару. Інвойс є невід`ємною частиною цього Контракту (пункти 1.3, 1.4 Контракту).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Контракту ціни на товар встановлено в євро. Загальна сума Контракту складає 500000,00 (п`ятсот тисяч) євро.

В пункті 3.1 Контракту зазначено, що Покупець оплачує придбані Товари шляхом перерахування грошей на рахунок Продавця. Оплата провадиться протягом 30 днів з дати отримання Товару Покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі.

Відповідно до інвойсу № 230019 від 09.02.2023, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 271 штук, загальна вартість товару за умовами FCA (Zwickau) - 6640,00 євро.

На виконання умов Контракту товар було ввезено на митну територію України. Декларантом позивача було оформлено та подано митному посту "Рівне" Рівненської митниці митну декларацію № 23UA5U2 від 14.02.2023, за якою було заявлено до митного оформлення наступні товари: шини пневматичні, гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів. Митна вартість імпортованих товарів визначена за першим методом за ціною договору.

Для здійснення митного оформлення відповідачу до МД були надані також наступні документи: пакувальний лист № 230019 від 09.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 230019 від 09.02.2023; автотранспортна накладна Б/Н від 09.02.2023; декларація про походження товару № 230019 від 09.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 13.02.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 09.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, які включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6-33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням № 12079/22 від 10.02.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23PL451010E0163278 від 10.02.2023.

В МД № 23UA5U2 від 14.02.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 29,45 до 30,72 євро/шт в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,51 євро/кг нетто).

14.02.2023 з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту повідомлення про те, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

14.02.2023, на вимогу митного органу про надання додаткових документів в порядку статті 53 Митного Кодексу України, уповноваженою особою ТОВ "100 ШИН+" було надано: лист пояснення від 14.02.2023, договір перевезення № 07022023 від 07.02.2023.

15.02.2023 за результатами опрацювання поданої митної декларації та доданих до неї документів відповідачем прийнято оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000149 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000018/2 відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом 3014 (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 09.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306 . Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом 3014 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару.

2) При цьому у PRICE OFFER від 09.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 09.02.2023 № 230019, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 09.02.2023 № 230019.

3) Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

4) Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказано, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: Товар № 1 - МД від 03.02.2023 № UA806070/2023/504 - 1,21 USD/кг; Товар № 2 - МД від 06.12.2022 № UA209170/2022/97008 - 1,22 USD/кг; Товар № 3 - МД від 01.02.2023 № UA100180/2023/501481 - 1,41 USD/кг; Товар № 4 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 5 - МД від 13.02.2023 № UA100180/2023/502069 - 1,41 USD/кг; Товар № 6 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 7 - МД від 08.02.2023 № UA100230/2023/002749 - 1,41 USD/кг; Товар № 8 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг;

В рішенні констатовано проведення процедури консультації з декларантом та відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 65,82 до 84,40 євро/шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,16 євро/кг. нетто).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000018/2, Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA5U2 від 14.02.2023

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2023 № UA204020/2023/000018/2.

Для здійснення митного оформлення ввезеного товару позивачем було оформлено та подано митному посту "Рівне" Рівненської митниці митну декларацію № 23UA48U2 від 17.02.2023, за якою було заявлено до митного оформлення наступні товари: шини пневматичні, гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів. Митна вартість імпортованих товарів визначена за першим методом за ціною договору.

Відповідно до інвойсу № 230021 від 13.02.2023, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 310 штук, загальна вартість товару за умовами FCA (Zwickau) - 750,00 євро.

Для здійснення митного оформлення відповідачу до МД були надані також наступні документи: пакувальний лист № 230021 від 13.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 230021 від 13.02.2023; автотранспортна накладна Б/Н від 13.02.2023; декларація про походження товару № 230021 від 13.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 13.02.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 09.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № GMBH-1306 від 13.06.2016; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021; договір (контракт) про перевезення № 08-02-23 від 08.02.2023; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6-33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням № 12079/22 від 19.08.2022; копія митної декларації країни відправлення № 23DE17E6 від 13.02.2023.

В МД № 23UA8U2 від 17.02.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 29,13 до 29,86 євро/шт в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,47 євро/кг нетто).

17.02.2023 з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту повідомлення про те, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

17.02.2023, на вимогу митного органу про надання додаткових документів в порядку статті 53 Митного Кодексу України, уповноваженою особою ТОВ "100 ШИН+" було надано: довідку про транспортні витрати (виправлену) Б/Н від 17.02.2023; лист від перевізника Б/Н від 17.03.2023.

17.02.2023 за результатами опрацювання поданої митної декларації та доданих до неї документів відповідачем прийнято оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000165 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2 відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом 3014 (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 13.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 №GMBH-1306 . Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом 3014 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

2) При цьому у PRICE OFFER від 13.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 13.02.2023 № 230021, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 13.02.2023 № 230021;

3) Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано, а подана до митного оформлення довідка про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н;

4) в графі 44 МД зазначено документ за кодом 4301 Разовий Договір-Заявка про надання послуг з перевезення вантажу в міжнародному сполученні від 08.02.2023 № 08-02-23, що не кореспондується з інформацією зазначеною в довідці про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н в частині номера та дати документа;

5) відповідно до п. 3.1. контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 вказано, що оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару Покупцем, якщо інше не вказано в інвойсі, однак в інвойсі від 13.02.2023 № 230021 зазначено, що форма оплати може бути: оплата після отримання або передплата;

6) надана в графі 44 МД під кодом 9610 Копія експортної декларації від 13.02.2023 № 23DE17E6 не містить відомостей про заявлений товар;

7) системою АСУР сформовано ризики 105-2 та 106-2 контролю правильності визначення митної вартості товарів з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Вказано, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: Товар №1 МД від 03.02.2023 № UA806070/2023/504 - 1,21 USD/кг; Товар № 2 МД від 06.12.2022 № UA209170/2022/97008 - 1,22 USD/кг; Товар № 3 - МД від 01.02.2023 № UA100180/2023/501481 1,41 USD/кг; Товар № 4 МД від 01.02.2023 №UA100180/2023/501481 1,41 USD/кг; Товар № 5 - МД від 05.12.2022 № UA100180/2022/34033 - 1,41 USD/кг; Товар № 6 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 7 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 8 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 9 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 10 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг.

В рішенні констатовано проведення процедури консультації з декларантом та відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 71,6425 до 88,3433 євро/шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,18 євро/кг. нетто).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2, Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000165, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA8U2 від 17.02.2023

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2023 № UA204020/2023/000020/2.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, зокрема, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Відповідно до частин першої, другої, восьмої - одинадцятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

А стаття 53 МК України регулює перелік та порядок подачі документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, відповідно до приписів цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За змістом цих норм митний орган може витребувати від декларанта додаткові документи лише у разі, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, є ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому митний орган повинен вказати конкретні факти та обставини, які викликали такі сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки цих відомостей та вказати перелік документів, які необхідно надати для усунення цих сумнівів чи розбіжностей.

Якщо наданих відомостей недостатньо для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідно подати для підтвердження відповідних складових.

Разом з тим відсутність у рішеннях про коригування митної вартості товарів підтверджень того, що надані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи викликають сумнів у достовірності поданої інформації, та які документи повинні це підтвердити чи спростувати, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

Водночас витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно зі статтею 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За приписами статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Тобто, наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Даний спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому позиція митного органу полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.

Судом встановлено, що обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023, відповідач зазначає, що в графі 44 МД зазначено документ за кодом 3014 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 09.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом 3014 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. - При цьому у PRICE OFFER від 09.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 09.02.2023 № 230019, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 09.02.2023 № 230019.

Як встановлено судом, до митного оформлення позивачем був наданий прайс-лист б/н від 09.02.2023, що виданий компанією "Reifenwelt", яка є продавцем за зовнішньоекономічним договором № GMBH-1306 від 13.06.2016. При цьому, відображена у прайс-листі одиниця вартості товарів відповідає тій вартості, що визначена у інвойс № 230019 від 09.02.2023, однак відповідачем не зазначено яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером (не виробником), ставить під сумнів достовірність визначеної ним митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, відповідає вартості, що визначена у інвойс № 230019 від 09.02.2023.

Відтак вірним є висновок суду, що сам факт надання позивачем прайс-листа, виданого імпортером не є підставою для визначення числового значення вартості товару і жодним чином не впливає на митну вартість товару, зокрема не свідчить про її заниження та не є підставою для коригування митної вартості.

Крім того, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, відтак, суд дійшов правильного висновку, що така неповнота чи обмеженість відомостей прайс-листа не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/2277/16 зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Разом з тим, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 804/6217/15 та від 25.06.2020 у справі № П/811/687/16.

Ще однією причиною для прийняття рішення про коригування митної вартості відповідач вказав те, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Разом з тим, до митного оформлення була надана довідка про транспортні витрати б/н від 13.02.2023, яка містить дані про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону м. Zwickau (Німеччина) м/п Рава-Руська (Україна) та містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ), що співпадає з товаросупровідними документами, які були подані до митного оформлення. Наведене дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки, тому вартість перевезення є підтвердженою.

Додатково витрати на транспортування підтверджуються дослідженими судом доказами, зокрема: договором-заявою № 07022023 про надання послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні від 07.02.20234; рахунком-фактурою № СФ-0008 від 17.02.2023; актом № ОУ-0008 здачі-прийняття робіт (надання послуг); платіжною інструкцією № 9893 від 24.02.2023.

Судом вірно зауважено, що договір перевезення № 07022023 від 07.02.2023 був наданий позивачем разом з митною декларацією, тобто був наявний у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення. Рахунок на оплату послуг № СФ-0008 від 17.02.2023; акт надання послуг № ОУ-0008 від 17.02.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 9893 від 24.02.2023 були оформлені після завершення митного оформлення товарів згідно з умовами ведення позивачем господарської діяльності, а їх оформлення не залежало від самого позивача.

Судом також враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 804/9754/15, відповідно до якого Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що таким доказом може бути лише договір про перевезення), а подані товариством до митного органу документи, які підтверджують понесення транспортних витрат, є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів в розумінні статті 72 КАС України.

Отже, якщо за твердженням декларанта, додаткових витрат пов`язаних з транспортуванням (окрім наведених в довідці про транспортні витрати б/н від 13.02.2023) не було, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 06 вересня 2019 року справа № 815/2501/18, що також враховується судом при розгляді цієї справи.

Водночас, що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби є іншою, ніж зазначена позивачем у митній декларації. Наведене призвело до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Разом з тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020 та від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Судом також встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023 відповідач зазначає, що в графі 44 МД зазначено документ за кодом 3014 прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом 3014 Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. При цьому у PRICE OFFER від 13.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 13.02.2023 № 230021, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 13.02.2023 № 230021.

Суд вірно не взяв до уваги доводи відповідача щодо наданого до митного оформлення Прейскуранта (прайс-листа) виробника товару від 13.02.2023, виданого компанією "Reifenwelt", що не є виробником товарів з мотивів, наведених вище, по попередній партії товару.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав те, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Зазначив, що позивачем подано до митного оформлення лише довідка про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н.

Проте колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо безпідставності таких доводів відповідача покликаючись на висновки викладені по тексту рішення вище. Крім того, проаналізувавши матеріали адміністративного позову, суд вірно зауважив, що до митного оформлення була надана виправлена довідка про транспортні витрати б/н від 13.02.2023, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону Zwickau (Німеччина ) м/п Pава-Руська (Україна ) та містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 ), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже вартість перевезення є підтвердженою.

Вказані обставини також підтверджуються договором перевезення № 08-02-23 від 08.02.2023, рахунком на оплату послуг № СФ-000021 від 20.02.2023; актом надання послуг № ОУ-00021 від 20.02.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 9903 від 16.03.2023.

Суд також правильно наголосив, що на дату винесення оскаржуваного рішення, розбіжність в документах позивачем було спростовано. А вартість перевезення, що є складовою митної вартості залишилось незмінною.

Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст помилково інформації орган доходів і зборів може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом не впливає на його доказову силу. Аналогічна правова позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017.

Обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив, що відповідно до пункту 3.1. контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 вказано, що оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару Покупцем, якщо інше не вказано в інвойсі, однак в інвойсі від 13.02.2023 № 230021 зазначено, що форма оплати може бути: оплата після отримання або передплата.

З приводу цього, суд вірно зазначив, що порядок оплати за поставлений Товар, визначений відповідно до пункту 3.1. контракту № GMBH-1306 від 13.06.2016 і передбачає, що оплата проводиться в термін 30 днів з дати отримання Товару, тобто шляхом відтермінування платежу, якщо інше не передбачено в інвойс. Тому, незважаючи на наявність в інвойсі № 230021 від 13.02.2023, іншого порядку оплати, зокрема можливість здійснення передплати, передплата не є обов`язком Покупця.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що строки оплати чітко визначені зовнішньоекономічним Контрактом № GMBH-1306 від 13.06.2016 та передбачають відтермінування платежу.

До того ж у Постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2 відповідач зазначає, що надана в графі 44 МД під кодом 9610 Копія експортної декларації від 13.02.2023 № 23DE17E6 не містить відомостей про заявлений товар.

Судом встановлено, що в експортній вантажній митній декларації зазначено: кількість Товару - 310 штук; вагу Товару - 19400,00 кг.; вартість Товару - 8945,00 Євро; дані про постачальника (Reifenwelt); данні про покупця (ФОП Німець) , що повністю співпадає з даними, зазначеними в митній декларації № 23UA48U2 від 17.02.2023, та інших поданих позивачем до митного оформлення документах. Крім того експортна декларація містить посилання на інвойс, за яким позивачу поставлений товар (графа 44 містить дані 380/ 230021 де 380 - код документа (інвойс), а 230021 номер інвойсу).

Відповідно, твердження відповідача, про відсутність в копії експортної митної декларації даних про числові значення рівня митної вартості не відповідають дійсності.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 813/1350/14, експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Німеччина), а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.

Суд також вірно зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Суду першої інстанції вірно зазначив, що твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є не логічними, при цьому, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Як правильно зазначено судом, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

Разом з тим, відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

Таким чином, Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що має наслідком задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року в справі № 460/8165/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин