Справа № 640/10444/22
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м.Київ справа №640/10444/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом

Предметом розгляду є вимога позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі № 1-р/2020.

Станом на 15.02.2024 року від відповідача відзив не надходив. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.

Позивач звернувся 21.02.2022 року до ГУ ПФУ в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач листом від 04.02.2022 року відмовив у призначенні пенсії за Списком №2 не зарахований період роботи з 22.12.2014 по 31.10.2016, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу по спеціальному стажу відсутні достовірні дані щодо проведення наступної атестації робочих місць по підприємству, а саме, дата і номер наказу. Листом від 24.06.2022 №2600-0202-8/71394 Відповідач зазначив, що не зарахував до страхового стажу Позивача період його навчання, оскільки згідно наданих документів наявне співпадіння періодів навчання та періодів роботи. Також Відповідач вказав, що до стажу за Списком №2 не зараховано період роботи Позивача з 06.04.1988 по 24.09.1989, оскільки довідки, що підтверджують роботу на пільгових умовах видані організацією, що розташована на території тимчасово не підконтрольній українській владі, тому прийняти до розгляду зазначені довідки неможливо.

Правова оцінка суду.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-IV, Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII.

Пунктом 1 «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1- р/2020 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-УІІЇ.

В Рішенні вказано, що застосуванню підлягають стаття ІЗ Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

У Рішенні зазначено, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 1.3 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 21З було встановлено такий пенсійний вік: у пунктах "б"- "з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б" - "з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання.

Відповідно до диплому позивача серії ФВ №787760 позивач у 1983 вступив до Донецького політехнічного інституту і в 1993 закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю електропривод та автоматизація промислових установок.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, підпунктом "д" пункту 1 якого передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній записів.

Відповідно до п. 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

В рамках спірних правовідносин, підставою відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 є відсутність пільгового стажу, оскільки Позивачу не зараховані періоди навчання.

Трудова книжка позивача містить записи про навчання у період з 01.09.1983 по 02.07.1984 та з 04.06.1986 по 09.03.1998 у Донецькому політехнічному інституті, а саме в трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.

Щодо зарахування періодів роботи за Списком №2.

Відповідно до ст. 62 зазначеного Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 вказаного порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

В абзаці 2 п. 1 вказано, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що в ній присутні всі необхідні записи про періоди роботи з 06.04.1988 по 24.09.1989, для підтвердження стажу роботи за Списком №2.

Суд вважає відмову відповідача в зарахуванні до страхового стажу період роботи позивача з 22.12.2014 по 31.10.2016 законную, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В період з 22.12.2014 по 31.10.2016 позивач працював на тимчасово окупованій території України та страхові внески ним не сплачувались.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищевикладене, стягненню підлягає сума судового збору в розмірі 496,20.

Суму судового збору повинно бути стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві, оскільки саме цим структурним підрозділом прийнято протиправне рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, що полягають у відмові ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, неправильного обчислення пільгового стажу.

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 за Списком №2 з 06.04.1988 по 24.09.1989, зарахувати періоди навчання з 01.09.1983 по 02.07.1984 та з 04.06.1986 по 09.03.1988 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та здійснювати її виплату, починаючи з 11.11.2021 року.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в в м. Києві на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 40 копійок).

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.