Справа № 480/12669/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду у м. Суми адміністративну справу за позовом Селянського (фермерське) господарства ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу та рішень,
Селянське (фермерське) господарство ОСОБА_1 звернулося до суду із позовними вимогами до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області і, з урахуванням заяви №2 від 04.01.2024 про збільшення позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Сумській області від 04 січня 2022 року № 4-кп Про проведення документальної планової виїзної перевірки СФГ ОСОБА_1 ";
Після залишення без руху адміністративного позову, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, а також поновлено позивачу строк звернення до суду. Після залишення без руху заяви про збільшення розміру позовних вимог, судом прийнято ухвалу про прийняття до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду було повернуто без розгляду заяву позивача від 01.03.2024 про збільшення позовних вимог, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про об`єднання збільшених вимог в одне провадження. Ухвалою суду повернуто без розгляду заяву позивача №31 від 01.03.2024 про збільшення позовних та клопотання №32 від 01.03.2024 про об`єднання вимог в одне провадження.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що ГУ ДПС у Сумській області безпідставно було прийнято наказ від 04.01.2022 №4-кп Про проведення документальної планової виїзної перевірки СФГ ОСОБА_1 ", оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки.
Після проведеної перевірки на підставі наказу від 04.01.2022 №4-кп ГУ ДПС у Сумській області було прийнято податкові повідомлення-рішення, з якими позивач не погодилася та оскаржила в адміністративному порядку.
Позивач зазначає, що ДПС України в порядку адміністративного оскарження повинно було задовольнити в повному обсязі скаргу позивача, але ДПС прийняло рішення, яким скарга задоволена частково і в частині відмови у задоволенні скарги позивач не погоджується.
Крім того, скарга позивача на прийнятий наказ ГУ ДПС у Сумській області від 04.01.2022 №4-кп залишена без розгляду у зв`язку із порушенням строків на оскарження в адміністративному порядку.
Від представника ГУ ДПС України надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Також від представника ГУ ДПС України надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, заявлених до ГУ ДПС України в Сумській області, стосовно скасування наказу від 04.01.2022 №4-кп «Про проведення документальної планової виїзної перевірки СФГ ОСОБА_1 " з тих підстав, що спірний наказ є реалізованим, до перевірки було допущено перевіряючих, складено акт перевірки та прийняті податкові повідомлення-рішення. Таким чином, із врахуванням висновків Верховного Суду з аналогічних обставин, просить закрити провадження в частині зазначених позовних вимог.
Від представників ДПС України надійшли відзиви на адміністративний позов, в яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначають, що рішення, прийняте за результатом адміністративного оскарження не створює, не змінює та не припиняє для платника будь-яких прав та обов`язків. Спірні рішення ДПС України за результатом розгляду скарги платника податку не порушує прав позивача, не може бути предметом оскарження.
Від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначається про безпідставність обґрунтувань податкового органу, викладених у відзивах на позовну заяву.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, в т.ч. в частині позовних вимог, заявлених до ГУ ДПС в сумській області, а також заявленому клопотанню представника ГУ ДПС у Сумській області про закриття провадження у справі, судом враховуються наступні обставини.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За правилами абзацу 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Згідно підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
У відповідності до пункту 78.2 статті 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження. Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Положеннями пункту 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.
При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З наведеного слідує, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.
Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
З урахуванням наведеного Верховний Суд зауважив, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Таким чином, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.
Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 ПК України шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, в різі прийняття ними відповідних актів індивідуальної дії.
Як підтверджується матеріалами справи на підставі наказу начальника Головного управління ДПС у Сумській області від 04.01.2022 №4-кп Про проведення документальної планової виїзної перевірки СФГ ОСОБА_1 " була проведена перевірка.
Про наявність прийнятого наказу позивач був проінформований, допустив перевіряючих до проведення перевірки.
Після проведеної на підставі наказу ГУ ДПС у Сумській області від 04.01.2022 №4-пк (а.с.15) перевірки, податковим органом складено акт про результати перевірки від 23.02.2022 №1042/18-28-07-01-08/30032953/11 (а.с.18-60т.1).
На підставі висновків акту перевірки від 23.02.2022 прийняті податкові повідомленні-рішення від 21.08.2023 (а.с.61-89т.1). Позивач реалізувала право на подання скарги до ДПС України в порядку адміністративного оскарження на прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.08.2023 у відповідності до вимог ПК України.
Зазначений наказ про проведення перевірки було прийнято на підставі висновків рішення ДПС України від 02.11.2023 за результатом розгляду скарги позивача, а також наказу від 18.12.2023 №1064 «Про проведення документальної позапланової перевірки СФГ ОСОБА_1 », наказу ГУ ДПС в Сумській області від 29.11.2023 №410 «Про порушення дисциплінарного провадження», що підтверджується матеріалами справи.
Під час розгляду справи в частині заявлених позовних вимог до ГУ ДПС в Сумській області про скасування наказів про проведення перевірки, суд враховує висновки Великої Палата Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 (справа №21-425а14) та дійшла до висновку, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Верховним Судом в постанові від 06.11.2023 зазначено наступне.
«..Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду…При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного судочинства зауважує, що хоча суд касаційної інстанції закриває провадження у справі саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд роз`яснює, що такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства, відтак питання про передачу справи не зможе бути розглянуте і вирішене судом».
Згідно положень ч.2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Враховуючи те, що судом закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із зазначеними позовними вимогами, відповідно до квитанції від 27.11.2023 №723 на суму 2684 грн. та від 04.01.2024 №1 на суму 3028 грн.
Керуючись ст. ст. 238, 248, 256, 294 КАС України, суд,
Повернути з Державного бюджету України на користь селянського (фермерського) господарства Кривозуб Світлани Іванівни (Роменський район, с.Василівка, вул. Центральна62б,і.к. 30032953) сплачену суму судового збору відповідно до квитанції від 27.11.2023 №723 на суму 2684 грн. та від 04.01.2024 №1 на суму 3028 грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя С.М. Гелета