Справа № 711/6363/24
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6363/24
Провадження № 2-а/711/67/24
У Х В А Л А

09.09.2024 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:

-поновити йому строк на оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.04.2024 серії АА № 00018465;

-на час розгляду справи зупинити виконавче провадження, відкрите 31.05.2024 у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.04.2024 серії АА № 00018465;

-скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.04.2024 серії АА № 00018465 про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 34000 грн. 00 коп. та закрити провадження в адміністративній справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

-судові витрати покласти на відповідача.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору зазначено - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що адміністративний позов подано з порушенням вимог КАС України.

Ухвалою суду від 16.08.2024 адміністративний позов залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви, тривалістю у десять днів від дня отримання копії цієї ухвали.

Вказана вище ухвала суду з супровідним листом направлялася на поштову адресу позивача ОСОБА_1 , що зазначена у вступній частині позовної заяви ( АДРЕСА_1 ) 16.08.2024 за вих. № 711/6363/24/14421/2024, рекомендованим листом з повідомленням, який 04.08.2024 повернувся на адресу суду неотриманим, з довідкою АТ «Укрпошта» Ф.20, у якій зазначено причини повернення - «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення (ШКІ - 896). Крім того, цю ухвалу оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

До того ж, вказана вище ухвала суду 16.08.2024 направлялася на електронну адресу позивача, яка зазначена у вступній частині адміністративного позову ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), і доставлена до його електронної скриньки 16.08.2024 о 14 год. 47 хв., про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 251 КАС України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Крім того, частиною одинадцятою статті 251 КАС України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Слід також звернути увагу позивача на те, що Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Повідомивши суду, як один із своїх засобів зв`язку електронну пошту, позивач мав вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження та долю його власної позовної заяви, та мав усвідомлювати, що суд може комунікувати з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації.

Суд також ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу у поданих ним документах, як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 28.04.2023 по справі № 904/272/22.

Таким чином, суд виконав обов`язок щодо повідомлення позивача про прийняте у цій справі судове рішення від 16.08.2024 щодо залишення адміністративного позову без руху.

Слід зазначити, що направлення судового рішення на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив відповідну електронну адресу та/чи зареєстрований у сервісі Електронного кабінету ЄСІТС.

Так, враховуючи дату отримання вказаної ухвали - 16.08.2024 о 14 год. 47 хв., останнім днем строку, встановленим позивачу для усунення недоліків адміністративного позову, є 26.08.2024.

Між тим, ні станом на 26.08.2024, ні на теперішній час, позивач не звертався до суду щодо питань розгляду справи за вказаною позовною заявою, як і ним не подані матеріали на виконання ухвали суду від 16.08.2024, враховуючи, що 10-ти денний строк, визначений цією ухвалою суду, уже закінчився.

Визначаючи наявність підстав для відкриття провадження у справі та надаючи оцінку позиції сторони позивача, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, неприпустимість зловживання процесуальними правам. Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань адміністративного судочинства.

Відкриття провадження у справі є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст. 169 КАС України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Таким чином, позивач зобов`язаний, відповідно до вимог ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 79, 122, 123, 160, 161 КАС України, виконати вимоги при зверненні до суду з відповідним позовом, але у порядку та визначені строки цього зроблено не було, а тому порушується принцип диспозитивності адміністративного судочинства.

Саме позивач зобов`язаний одночасно із поданням позову подати всі наявні в нього докази, що передбачено ч. 4 ст. 161 КАС України, і виправдовується дією принципу змагальності, який передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при зверненні до суду, подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 інформувався про обов`язок виправити недоліки вказаної позовної заяви.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи матеріали справи, встановлено, що звернувшись до суду із вказаним адміністративним позовом, позивач, протягом 10-ти денного строку, визначеного ухвалою суду від 16.08.2024, ні станом на теперішній час, не цікавився рухом справи, прийнятими судовими рішеннями, хоча мав таку можливість. Крім того, ним не подано до суду заяв про продовження (поновлення) строку для усунення недоліків позовної заяви, враховуючи ухвалу суду від 16.08.2024. При цьому, судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення позивача про прийняте рішення.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява повертається позивачеві. Враховуючи недоліки позовної заяви та її невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, про що було зазначено в ухвалі суду від 16.08.2024, не усунуті у строк встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню.

До того ж, відповідно до приписів ст. 121 КАС України, позивачем до суду не подано заяву про поновлення або продовження процесуального строку для вчинення процесуальних дій, зокрема, подання заяв, документів тощо.

Слід також роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 160, 169, 256, 294 КАС України суддя, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - повернути позивачеві.

Роз`яснити особам, які звертаються до суду, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.09.2024.

Суддя: С. М. Позарецька