Справа № 380/8206/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 рокусправа № 380/8206/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 10.06.2022 по 09.12.2022 (включно); стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 10.06.2022 по 09.12.2022 (включно) в розмірі 179 715,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідачем на час виключення із списків частини повністю не проведено з нею розрахунку при звільненні з військової служби, а виплачуючи заборгованість відповідач не нарахував та не виплатив середнє грошове забезпечення за затримку розрахунку при звільненні, тому вважає, що вона набула право на пред`явлення вимоги до відповідача про зобов`язання нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП в судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що при нарахуванні і виплаті позивачці належних при звільненні сум був відсутній спір щодо їх розміру (нездійснення вищезазначених нарахувань), тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке задоволенню не підлягає, оскільки відповідач виплатив позивачці належні при звільненні суми 23.03.2024, з позовною заявою до суду вона через представника звернулась 15.04.2023, отже строк на звернення до суду ОСОБА_1 не пропустила.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06.06.2022 №271-ОС майстер-сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з витягом з наказу від 09.06.2022 №281-ОС майстер-сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення з 09.06.2022.

При виключенні ОСОБА_1 із списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не здійснено з позивачкою повного розрахунку при звільненні.

- 02.09.2023 та 26.09.2023 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2023, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024, справі №380/14892/22, відповідачем виплачено ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 79 463, 75 грн та 155 408,71 грн відповідно.

23.03.2024 відповідачем на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2023, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2023, справі №380/15245/22 виплачено позивачці заборгованість грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, виходячи з її грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби в сумі 42 716, 47 грн.

Позивачка вважає, що має право на виплату середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні з військової служби та звернулась з цим позовом до суду.

За правилами статті 116 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) (у редакції чинній на час звільнення позивачки) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), яким внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП, зокрема, у статті 116 цього Кодексу третє речення частини першої викладено в такій редакції: «Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати»; частину другу викладено в такій редакції: «У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму».

Водночас текст статті 117 КЗпП викладено в такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Наведена редакція статті 117 КЗпП, як і Закон №2352-IX, набрала чинності 19.07.2022.

ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України згідно наказу від 06.06.2022 №271-ОС та всіх видів забезпечення 09.06.2022, станом на цей день відповідач протиправно не виплатив позивачці в повному розмірі грошове забезпечення, компенсацію за невикористану відпустку.

Відповідно до Перерахунку посадового окладу, військового звання та інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 згідно рішення суду від 25.01.2023 №380/14892/22 ОСОБА_1 (а.с.14) розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два місяця служби перед звільненням становив: у квітні 2022 року 27 284,50 грн та у травні 2022 року 31 035,50 грн.

Крім цього відповідно до особистої картки грошового забезпечення за 2022 рік, позивачці нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення: - у квітні 2022 року 672,35 грн; - у травні 2022 року 913,01 грн.

Розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два місяця служби перед звільненням становив 59 905,36 грн (у квітні 2022 року 27 956,85 грн, у травні 2022 року 31 948,51 грн).

Кількість календарних днів за квітень 2022 року (30 днів), травень 2022 року (31 день) становить 61 днів.

Відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням складає 982,05 грн (59 905,36 грн / 61 календарних дні).

У постанові від 29.02.2024 у справі № 460/42448/22 Верховний Суд зазначив, що стягнення середнього заробітку умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності нової редакції статті 117 КЗпП України і після цього. Період до 19.07.2022 (до набрання чинності Законом № 2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, яка не обмежувала строком виплати у шість місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду, який розглядає спір, переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату. Проте, з 19.07.2022 регулюється вже чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати шістьма місяцями. До цього періоду застосовувати практику, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15 недоречно, адже вона була сформована за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 28.06.2023 у справі №560/11489/22, від 30.11.2023 у справі №380/19103/22, від 29.01.2024 у справі №560/9586/22.

Відтак, правовідносини щодо стягнення на корись позивачки середнього заробітку за період з 10.06.2022 по 18.07.2022 (до набрання чинності Законом №2352-ІХ) регулюється статтею 117 КЗпП України в редакції, до внесення у неї змін Законом №2352-ІХ, а за період з 19.07.2022 по 23.03.2024 - статтею 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ з 19.07.2022 з застосуванням обмеження виплати шістьма місяцями.

Таким чином, з урахуванням приписів статті 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ починаючи з 19.07.2022 позивачка має право на виплату її середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, який відбувся 23.03.2024 в межах шести місяців.

Позивачка у цій справі просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні лише за шість місяців.

Оскільки у спірному випадку позивачка має право на виплату її середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за шість місяців у повному обсязі відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ з 19.07.2022, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача належить 179715,15 грн середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні (за шість місяців в межах позовних вимог).

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 179715,15 грн (за шість місяців). При цьому суд не вважає на необхідне вказувати період стягнення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати покласти на позивачки покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 179 715,15 грн.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 1437,72 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна