Справа № 480/10647/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 480/1857/20 стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області (Відповідач 1) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 147 397,25 грн. В частині виплати у розмірі 12 531, 75 грн. рішення суду підлягало негайному виконанню, тому Головним управлінням ДПС у Сумській області (Відповідач 1) 08.04.2021 виплачено 12 531, 75 грн.
За результатами перегляду апеляційною інстанцією 02.02.2022 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 480/1857/20 набрало законної сили і підлягало виконанню, зокрема, в частині стягнення решти суми середнього заробітку в розмірі 134 865,50 грн.
Таким чином, в період з 02.02.2022 (набрання законної сили судового рішення) до 11.08.2022 (заміна сторони) відповідальним за виконання судового рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 № 480/1857/20 про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 134 865,50 грн. було Головне управління ДПС у Сумській області (Відповідач 1). Тому, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що склало 24 274,47 грн. та 2 360,12 грн. відповідно.
В подальшому після заміни боржника з 11.08.2022 обов`язок по сплаті присудженої суми, виник у Відповідача 2, який також рішення суду виконати відмовився, пославшись на те, що такі видатки не затверджені.
18.08.2022 позивач звернувся до органів казначейства з заявою про примусове виконання судового рішення про стягнення середнього заробітку та 30.11.2022 отримав листа № 04-11-10/5990 від 18.11.2022 про прийняття виконавчого документа до виконання.
Тобто, в період з 11.08.2022 (рішення про заміну сторони) до 30.11.2022 обов`язок з виконання судового рішення був у Відповідача 2, тому за цей період інфляційні збитки склали 8 544,54 грн., а три проценти річних від простроченої суми склали 1 348, 64 грн.
Крім того, позивач вказує, що з 30.08.2022 органи казначейства мали всі необхідні документи для стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 134 865,50 грн., проте, лише 29.07.2023 виконало рішення і стягнуло середній заробіток у повному обсязі. Позивач вважає, що Відповідач 3 Державна казначейська служба на підставі ч.1 ст.5 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень повинна йому була виплатити компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду та інфляційні збитки на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, тому просить визнати протиправними дії Державної казначейської служби України по невиконанню рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 № 480/1857/20 у тримісячний строк та стягнути з Державної казначейської служби України на його мою користь три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2 697. 28 грн., та індекс інфляції у розмірі 6312,51 грн.
Водночас, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі № 480/1857/20 було виконане ГУ ДПС у Сумській області код СДРПОУ 43995469 у відповдності до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Згідно п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відтак, ГУ ДПС у Сумській області у період з 02.02.2022 по 11.08.2022 не ухилялось та не ускладнювало виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.201 року.
Відповідач 2 Головне управління ДПС у Сумській області ( код ЄДРПОУ 43995469) також подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, зазначивши, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 625 ЦК України, на яку посилається позивач, розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Втім при розгляді справ про застосування передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати, у тому числі, правову природу майнових відносин та наявність спеціальних норм, що регулюють ці правовідносини, що виключають застосування цієї статті.
Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем з приводу не виконання рішення суду не є відносинами, заснованими на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, тому приписи частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, не застосовується.
Відповідач 3 Державна казначейсмька служба України подав відзив на позов, в якому також проти задоволення вимог заперечив, зазначивши, що Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення № 215). Згідно з пунктом 4 Положення № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного органу, який має відкриті рахунки в органах Казначейства, на які поширюється дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», регламентований розділом «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 ( далі Порядок №845).
- направлено вимогу від 12.09.2022 №07.1-14-06/4681 щодо необхідності вжиття
заходів з виконання судового рішення (у відповідь отримано листи боржника від 05.10.2022, 19.10.2022 про звернення до головного розпорядника коштів з метою додаткового виділення кошторисних призначень).
Однак, судове рішення не було виконано протягом двох місяців, оскільки боржник не мав відкритих асигнувань (коштів на рахунках), тому 31.10.2022 виконавчий лист взятий на облік для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - КПКВК 3504040) відповідно до пункту 33 Порядку № 845.
При цьому, у відповідних правовідносинах Казначейство є винятково виконавцем судових рішень та має можливість списати кошти державного бюджету виключно в тому розмірі, в якому вони передбачені Верховною Радою України у Законі про Державний бюджет України.
Водночас, після взяття виконавчого листа на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 Головним управлінням Казначейства повторно направлено боржнику вимогу від 24.11.2022 щодо необхідності вжиття заходів з виконання судового рішення (у відповідь отримано листи 15.12.2022, 02.01.2023, 03.02.2023, 01.03.2023, 31.03.2023, 03.05.2023, 02.06.2023 про звернення до головного розпорядника коштів з метою додаткового виділення кошторисних призначень).
24.06.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом на суму 29 028,39 грн. (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 23 367,82 грн, до бюджету перераховано 435,43 грн військового збору та 5 225,11 грн податку на доходи фізичних осіб).
13.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 72 200 грн (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 58 121 грн, до бюджету перераховано 1083 грн військового збору та 12 996 грн податку на доходи фізичних осіб).
29.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 33 637,14 грн (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 27 077,90 грн, до бюджету перераховано 504,56 грн військового збору та 6 054,68 грн податку на доходи фізичних осіб).
30.07.2023 після відновлення касових видатків згідно з листом боржника до бюджету повторно здійснено перерахування 1083 грн військового збору та 12 996 грн податку на доходи фізичних осіб.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задовленню, з огляду на таке.
15.08.2022 стягувачу виданий виконавчий лист ( а.с.16-17).
18.08.2022 позивач звернувся до органів казначейства з заявою про примусове виконання судового рішення про стягнення середнього заробітку ( а.с.9 на звороті).
24.06.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом на суму 29 028,39 грн. (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 23 367,82 грн, до бюджету перераховано 435,43 грн військового збору та 5 225,11 грн податку на доходи фізичних осіб).
13.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 72 200 грн (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 58 121 грн, до бюджету перераховано 1083 грн військового збору та 12 996 грн податку на доходи фізичних осіб).
29.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 33 637,14 грн (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 27 077,90 грн, до бюджету перераховано 504,56 грн військового збору та 6 054,68 грн податку на доходи фізичних осіб) ( а.с.16).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
За змістом статей 509, 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2023 року у справі №420/2411/19 сформувала правий висновок, відповідно до якого, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
В ході розгляду справи судом встановлено, що Відповідач 1 і Відповідач 2 мають грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі 147397,25 грн. , що підтверджується рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №480/1857/20, яке набрало законної сили 02.02.2022 ( а.с.95,96). При цьому, відповідно до ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 боржником у вказаному грошовому зобов`язанні визначений Відповідач 2, як правонаступник Відповідача 1.
Належних та достатніх доказів на підтвердження факту виконання вказаного рішення Відповідачами 1 і 2 не надано.
Таким чином, з огляду на те, що цими відповідачами порушено грошове зобов`язання з виплати середньоїзаробітної плати за час вимушеного прогулу, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України.
Отже, з урахуванням того, що на час розгляду цієї справи боржником у зобов`язанні визначений Відповідач 2, то саме з нього слід стягненути на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 02.02.2022 по 30.11.2022 року.
Згідно із положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Відповідно до ст. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Втрати від інфляції розраховуються за формулою (сума боргу)*(сукупний індекс інфляції)/100-(сума боргу), де: (сума боргу) сума простроченого боргу; (сукупний індекс інфляції) добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Так, за період з 02.02.2022 по 30.11.2022 року індекс інфляції: лютий 2022-101,6, березень 2022-104,5, квітень 2022-103,1, травень 2022- 102,7, червень 2022-103,1, липень 2022-100,7, серпень 2022-101,1, вересень 2022-101,9, жовтень 2022-102,5, листопад 2022-100,7.
Загальний індекс інфляції становить:
(101,6:100)*(104,5:100)*(103,1:100)*(102,7:100)*(103,1:100)*(100,7:100)*(101,1:100) *(101,9:100)*(102,5:100)*(100,7:100)= 1,24109755.
Щодо 3% річних, то суд вказує, що їх розрахунок здійснюється за наступною: формулою (сума боргу) * (процентна ставка (%) / 100%*(кількість днів) / (кількість днів у році), де: (сума боргу) сума простроченого боргу; (процентна ставка (%)) - проценти річних; (кількість днів) кількість днів прострочення зобов`язання; (кількість днів у році) -кількість днів у календарному році.
Так, за період з 02.02.2022 по 30.11.2022 кількість прострочених днів склала 302, відповідно 134865,50 грн. ( сума боргу) * 3% ( процентна ставка) / 302 ( кількість прострочених днів) / 365 ( кількість календарних днів у році) = 3342,62 грн.
Щодо позовних вимог до Відповідача 3 Державної казначейської служби України, суд вважає їх обгрунтованими в частині, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.
За приписами ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
За частиною 4 ст.3 Закону № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 5 Закону № 4901-VI).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2023 року у справі №420/2411/19 сформувала правий висновок, відповідно до якого, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
При цьому, інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання судового рішення можуть бути заявлені до стягнення з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа (частина четверта статті 3 Закону № 4901-VI) включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.
Матеріали справи містять докази, що відповідні суми, які підлягають виплаті позивачу, нараховані та виплачені, з порушенням строку.
Термін виконання виконавчого документа органами казначейської служби закінчився 30.11.2022, проте лише 29.07.2023 рішення суду виконано у повному обсязі та стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 134 865,50 грн. Таким чином, за період 01.12.2022 по 28.07.2023 передбачену ч.2 ст.625 ЦК України відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання боржником (зокрема, державою) несе Державна казначейська служба України.
Так, за цей період індекс інфляції: грудень 2022 року -100,7, січень 2023 року -100,8, лютий 2023 року -100,7, березень 2023 року - 101,5, квітень 2023 року -100,2, травень 2023 року -100,5, червень 2023 року -100,8, липень 2023 року - 99,4. Загальний індекс інфляції становить:
(100,7:100)*(100,8:100)*(100,7:100)*(101,5:100)*(100,2:100)*(100,5:100)*(100,8:100) *(99,4:100)=1,0468060
Інфляційне збільшення 134 865,50 грн.* 1,0468060-134 865,50 грн.=6312,51грн.
За цей же період три проценти річних склали: за грудень 2022 року - 134 865,50 грн (сума боргу) Ч 3,000% (процентна ставка) / 100% Ч 31 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 343,63 грн.; за період з 01.01.2023 року по 28.07.2023 року (209днів) - 134 865,50 грн (сума боргу) Ч 3,000% (процентна ставка) / 100% Ч 209 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2 316,73 грн., на загальну суму 2660,36 грн.
Таким чином на користь позивача слід стягнути з Державної казначейської служби інфляційні втрати в розмірі 6312,51 грн. та три проценти річних в сумі 2660,36 грн., що в загальному розмірі складає 8972,87 грн.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В ході судового розгляду справи, відповідачами не наведено обставин, які б звільняли їх від відповідальності, встановленої ч.2 ст.625 ЦК України, відтак позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 2 та Відповідача 3 інфляційних втрат та трьох процентів річних є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, суд не вбачає в діях Державної казначейської служби ознак протиправності стосовно порушення тримісячного терміну виконання судового рішення, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що з 30.08.2022 року Головним управлінням Казначейства систематично вживались заходи щодо виконання рішення суду про стягнення коштів з Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу, утвореного на правах відокремленого підрозділу. Зокрема,
- направлено вимогу від 12.09.2022 №07.1-14-06/4681 щодо необхідності вжиття
заходів з виконання судового рішення (у відповідь отримано листи боржника від 05.10.2022, 19.10.2022 про звернення до головного розпорядника коштів з метою додаткового виділення кошторисних призначень).
Однак, судове рішення не було виконано, оскільки боржник не мав відкритих асигнувань (коштів на рахунках), тому 31.10.2022 виконавчий лист взятий на облік для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - КПКВК 3504040) відповідно до пункту 33 Порядку № 845.
При цьому, у відповідних правовідносинах Казначейство є винятково виконавцем судових рішень та має можливість списати кошти державного бюджету виключно в тому розмірі, в якому вони передбачені Верховною Радою України у Законі про Державний бюджет України.
Водночас, після взяття виконавчого листа на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 Головним управлінням Казначейства повторно направлено боржнику вимогу від 24.11.2022 щодо необхідності вжиття заходів з виконання судового рішення (у відповідь отримано листи 15.12.2022, 02.01.2023, 03.02.2023, 01.03.2023, 31.03.2023, 03.05.2023, 02.06.2023 про звернення до головного розпорядника коштів з метою додаткового виділення кошторисних призначень).
24.06.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 29 028,39 грн. (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 23 367,82 грн, до бюджету перераховано 435,43 грн. військового збору та 5 225,11 грн. податку на доходи фізичних осіб).
13.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 72 200 грн. (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 58 121 грн, до бюджету перераховано 1083 грн. військового збору та 12 996 грн. податку на доходи фізичних осіб).
29.07.2023 Головним управлінням Казначейства здійснено безспірне списання коштів за Виконавчим листом на суму 33 637,14 грн (на картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 27 077,90 грн., до бюджету перераховано 504,56 грн. військового збору та 6 054,68 грн. податку на доходи фізичних осіб).
За наведених обставин суд вважає, що цим відповідачем вчинені всі передбачені законодавством заходи, направлені на виконання судового рішення, а порушення строку виконання судового рішення обумовлене об`єктивними причинами ( відсутністю коштів на рахунках боржника).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 6312,51 грн. та три проценти річних в сумі 2660,36 грн., що в загальному розмірі складає 8972,87 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах