Справа № 160/19090/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Оперативно-тактичного угруповування "Старобільськ" (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуального акта,-
16.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій, з урахуванням усунених недоліків, просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 25 травня 2024 року № 68 «Про призначення службового розслідування», в частині що стосується командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 02 червня 2024 року № 20 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «зауваження»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 08 червня 2024 року № 23 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 13 червня 2024 року № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок» особовим складом військової частини НОМЕР_2 », в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що оспорювані накази, в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності, ухвалені всупереч процедурних вимог встановлених Порядком проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, а саме: позивача не повідомляли про проведення щодо його дій (бездіяльності) службового розслідування, проведення службового розслідування здійснювалось без участі безпосереднього начальника. Окрім того, позивачем зазначено, що службові розслідування проводились одночасно двома суб`єктами ТГр «Куп`янськ» та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Разом з тим, розслідування проведені однобічно, висновки не враховують аналіз та оцінку задіяних сил та засобів противника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
Одночасно витребувано в оперативно тактичного угруповання «Старобільськ» належним чином завірені копії матеріалів службових розслідувань щодо дій (бездіяльності) позивача.
19.08.2024 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов від оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог. Окрім того, вказано, що в обґрунтування своїх вимог позивач не наводить жодних обставин (фактів) на підтвердження своїх тверджень про порушення порядку призначення та проведення службових розслідування. Позивач не спростовує висновків службового розслідування, не наводить обставин,які б істотно впливали на зроблені комісією висновки щодо обставин скоєного порушення, ступеня вини позивача та на рішення командира за результатами таких службових розслідувань про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також виду такої відповідальності. Позивач не мав з боку відповідача порушеного права, свободи чи інтересу, яке б підлягало судовому захисту, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Разом з тим, відповідачем надано витребовувані судом документи та інформацію.
Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 09.08.2024 у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про заміну неналежного відповідача відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 21.08.2024 у задоволенні заяви представника оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 21.08.2024 у задоволенні заяви представника оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» про проведення закритого розгляду у справі відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає.
ОСОБА_1 призначений командиром військової частини НОМЕР_2 наказом командування СВ ЗСУ № 91 від 27.01.2023 року.
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.05.2024 року № 68 призначено службове розслідування по факту неналежного фортифікаційного обладнання, встановлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, що призвело до самовільного залишення 10 позицій в районі АДРЕСА_1 особовим складом військової частини НОМЕР_2 .
В акті службового розслідування зазначено, що своїми діями командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 порушив вимоги статей 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині відсутності контролю за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень. Вина військовослужбовця виражається у формі непрямого умислу. Вина військовослужбовця доведена.
За результатами проведеного службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «зауваження». (Наказ командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 02.06.2024 року № 20 «Про результати службового розслідування»).
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.06.2024 року № 77 призначено службове розслідування за фатом незабезпечення виконання бойового розпорядження, щодо відновлення втраченого положення та взяття під контроль АДРЕСА_1 та щодо допущення самовільного залишення ПВ «Черешня», ПВ «Калина» та ВП «Адмін» командуванням військової частини НОМЕР_2 .
В акті службового розслідування зазначено, що командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 не забезпечив в повному обсязі вжиття заходів щодо контролю за належною підготовкою до оборонного бою та відновлення втрачених позицій, не виконав в повній мірі, завдання щодо проведення перерозподілу сил та засобів, не забезпечив в повній мірі бойову та мобілізаційну готовність підпорядкованих йому підрозділів, чим порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 30, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Вина військовослужбовця виражається у формі непрямого умислу.
За результатами проведеного службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана». (Наказ командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 08.06.2024 року № 23 «Про результати службового розслідування»).
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.05.2024 року № 63 призначено службове розслідування за фатом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка» та ВП «Холодок» особовим складом військової частини НОМЕР_2 .
В акті службового розслідування зазначено, що своїми діями командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 здійснював недостатній контроль за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень, неналежно організованої взаємодію між підрозділами та не визначив конкретних завдань щодо всебічного забезпечення бою. Свої ми діями командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16, 36, 59, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Вина військовослужбовця виражається у формі непрямого умислу.
За результатами проведеного службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність» (Наказ командира оперативно тактичного угруповання «Старобільськ» (з основної діяльності) від 13.06.2024 року № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок» особовим складом військової частини НОМЕР_2 »).
Вважаючи індивідуальні акти оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» про призначення службового розслідування, притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарних стягнень щодо дій (бездіяльності) позивача протиправними, останній звернувся до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
При вирішені спору суд виходить із того, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.
Так, згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 84-85 цього ж Статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку № 608 Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається (п. 15 розділу ІІІ Порядку № 608)
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Разом з тим, під час проведення службового розслідування, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Суд почергово надає правову оцінку доводам позивача та запереченням відповідача.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 25.05.2024 № 68 «Про призначення службового розслідування» в частині що стосується ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.05.2024 року № 68 призначено службове розслідування по факту неналежного фортифікаційного обладнання, становлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, внаслідок чого за період з 13.05.2024 по 23.05.2024 в смузі оборони військової частини НОМЕР_2 особовим складом самовільно залишено 10 позицій в районі АДРЕСА_1 .
Розділом ІІ Порядку № 608 визначається перелік підстав призначення службового розслідування, зокрема, службове розслідування може призначатись у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.
Окрім того, Порядком № 608 передбачено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Тобто, перелік підстав призначення службового розслідування є невиключним і в кожному окремому випадку вирішується за внутрішнім переконанням суб`єкта призначення.
Метою проведення службового розслідування є з`ясування причин та обставин неналежної організації та не забезпечення стійкості оборони, належного виконання вимог бойових розпоряджень, що призвело до втрати позицій в смузі відповідальності військової частини, встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2
Суд звертає увагу, що повне та всебічне встановлення причин самовільного залишення особовим складом військової частини НОМЕР_2 десяти позицій в смузі її оборони є достатньою підставою для проведення службового розслідування.
Разом з тим, оспорюваний наказ від 25.05.2024 № 68 не має зобов`язальних висновків до виконання ОСОБА_1 , не стосується його безпосередньо, не створює будь-яких наслідків, як негативних так і позитивних для скаржника.
Отже, з системного аналізу вищевикладеного, можна зробити висновок, що правові підстави для скасування спірного наказу відсутні.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 02.06.2024 року № 20 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «зауваження», суд зазначає наступне.
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.05.2024 року № 68 призначено службове розслідування по факту неналежного фортифікаційного обладнання, встановлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, внаслідок чого за період з 13.05.2024 по 23.05.2024 в смузі оборони військової частини НОМЕР_2 особовим складом самовільно залишено 10 позицій в районі АДРЕСА_1 .
Обставини та факти що були встановлені під час проведення службового розслідування викладені в Акті службового розслідування від 28.05.2024, зокрема, встановлено що в період з 13.05.2024 по 23.05.2024 в смузі оборони військової частини НОМЕР_2 особовим складом самовільно залишено було 10 позицій, а саме: позиція відділення ПВ «Детройт», позиція відділення ПВ «Маямі», спостережний пост СП «Бостон», вогнева позиція ВП «Кіфа», вогнева позиція ВП «Немо», позиція відділення ПВ «Денвер», позиція відділення ПВ «Осло», вогнева позиція ВП «Холодок», вогнева позиція ВП «Псіхушка», вогнева позиція ВП «Мат» в районі н.п. Іванівка у зв`язку з відсутністю розвитку системи опорних пунктів (нарощування фортифікаційного обладнання позицій), що сталося внаслідок недостатньої фахової підготовки керівного та особового складу механізованих батальйонів що залучені до ведення бойових дій, низької вимогливості командирів до підлеглого особового складу щодо обладнання опорних пунктів, позицій (рубежів оборони), відсутність усвідомлення командирами усіх ланок управління (тактичної та оперативно-тактичної) персональної відповідальності за стан інженерного (фортифікаційного) обладнання позицій (ВОП, РОП та БРО). В діях ОСОБА_1 встановлено недостатній контроль за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень.
За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ від 02.06.2024 № 20, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення - зауваження.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 02.06.2024 № 20 «Про результати службового розслідування» в частині, щодо процедури проведення службового розслідування, суд дійшов висновку, що така процедура не була дотримана відповідачем, а права позивача грубо порушені з огляду на наступне.
З аналізу приписів Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608 слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Крім того, відповідно до п. 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акту службового розслідування зазначаються заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
З матеріалів службового розслідування вбачається, що в порушення вимог п. 3 розділи IV Порядку № 608, ОСОБА_1 , не було повідомлено про факт проведення, службового розслідування, підстави його проведення, внаслідок чого фактично було позбавлено права подавати пояснення, документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб та реалізовувати інші права, передбачені Порядком № 608 для осіб, відносно яких проводиться службове розслідування.
Суд зазначає, що пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
Аналогічні висновки зазначені у п. 47 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №815/1062/17, щодо скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця ЗСУ.
Відтак, позивач був позбавлений усіх прав, передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608.
Матеріали службового розслідування, обґрунтування відзиву на позов не містять доказів того, що позивач взагалі був обізнаний про факт проведення відносно нього службового розслідування.
При цьому, суд звертає увагу, що направлення на адресу проходження місця служби позивача наказу від 25.05.2024 року № 68 Про призначення службового розслідування» не доводить до позивача інформацію, що саме стосовно нього призначене це розслідування, оскільки цей наказ не визначає конкретно визначених осіб стовно яких буде проводитись службове розслідування, що, в свою чергу, вказує на неможливість ідентифікації кола осіб щодо яких призначене службове розслідування.
У взаємозв`язку з зазначеними нормами також знаходяться порушення положень Порядку №608, відповідно до яких: особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення; посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань; особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Окрім того суд зазначає, що у разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Інформації про відмову військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування матеріали справи не містять.
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 02.06.2024 № 20 «Про результати службового розслідування» в частині, встановлення причини та умов що зумовило притягнення позивача до відповідальності, а також встановлення ступеню вини військовослужбовця, суд звертає увагу, що в акті службового розслідування в якості вини ОСОБА_1 зазначено недостатній контроль за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень.
Отже, ключова оцінка в межах службового розслідування повинна надаватись бойовим розпорядженням виданими командиром бригади та оцінці дій щодо контролю або його відсутності з боку позивача щодо виконання таких розпоряджень підлеглим особовим складом.
У пункті 8 Акту зазначається що до акту службового розслідування додається бойові розпорядження 43 ОМБр, посилання на які міститься в акті службового розслідування, проте, на відмінно від інших додатків, матеріали службового розслідування не містить в собі зазначених бойових розпоряджень.
Відсутність в матеріалах службового розслідування первинних документів, оцінка яким надана під час службового розслідування, та які є ключовими доказами для встановлення істини, унеможливлює стверджувати що спірний наказ за результатами проведеного службового розслідування відповідає повноті та неупередженості.
Зі змісту висновку службового розслідування від 28.05.2024, вбачається, що мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана, що не спростовано матеріалами справи.
Відтак, необхідно зробити висновок, що відповідачем не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування.
При цьому, надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку мали місце, встановлені повно і всебічно, що, в свою чергу, не може зумовити настання правомірних наслідків.
За таких підстав, суд вважає, що дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 02.06.2024 року № 20 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «зауваження» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
З приводу твердження позивача щодо низької юридичної якості оспорюваного наказу, що створює юридично-невизначені умови його тлумачення, суд зазначає, що індивідуальний акт є зовнішньою формою який уособлює в собі висновки ухвалені під час проведення службового розслідування. Технічні помилки, описки, неточності в індивідуальному акті не можуть спростовувати або підтверджувати висновки викладені в акті службового розслідування.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 08.06.2024 року № 23 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана», суд зазначає наступне.
Наказом командира оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.06.2024 року № 77 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли факту не забезпечення керівним складом військової частини НОМЕР_2 виконання бойового розпорядження ОСУВ « ОСОБА_2 », щодо відновлення втраченого положення та взяття під контроль н.п. Іванівка та самовільного залишення «ПВ «Черешня», ПВ «Калина», та ВП «Адмін», а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Обставини та факти що були встановлені під час проведення службового розслідування викладені в Акті службового розслідування від 07.06.2024, зокрема, встановлено що в результаті активних штурмових дій з боку рф командуванням військової частини НОМЕР_2 було не забезпечено виконання бойового розпорядження щодо відновлення втраченого положення та взяття під контроль АДРЕСА_1 та допущено самовільне залишення ПВ «Черешня», ПВ «Калина» та ВП «Адмін». Відповідно до бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24.05.2024 командуванню військової частини НОМЕР_2 мало спланувати проведення штурмових дій з метою відновлення втраченого положення. Станом на 02.06.2024 з боку російських окупаційних військ продовжується проведення активних штурмових дій, в тому числі за підтримки вогню артилерії, здійснюються удари баражуючими боєприпасами, внаслідок чого відновлення втраченого положення та взяття під контроль АДРЕСА_1 , зокрема позиції ПВ «Черешня», ПВ «Калина», та ВП «Адмін» військовою частиною НОМЕР_2 не здійснено.
Командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 не забезпечив в повному обсязі вжиття заходів щодо контролю за належною підготовкою та оборонного бою та відновлення втрачених позицій, не виконав в повній мірі завдання щодо проведення перерозподілу сил та засобів, не забезпечив в повній мірі бойову та мобілізаційну готовність підпорядкованих йому підрозділів.
За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ від 08.06.2024 № 23, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення - догана.
Судом встановлено, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що вищевказаний наказ є незаконним, оскільки порушено процедуру проведення службового розслідування що полягає в одночасному проведенні службового розслідування за фактом втрат позицій ПВ «Калина», ВП «Адмін», особовим складом військової частини НОМЕР_2 двома суб`єктами ТГр «Куп`янськ» та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », неповідомлення позивача про проведення щодо його дій (бездіяльності) службового розслідування та проведення службового розслідування без участі безпосереднього начальника.
Позивачем разом з позовною заявою було надано копію власних пояснень наданих тактичній групі «Куп`янськ» в рамках службового розслідування на виконання наказу командира ТГр «Куп`янськ» від 05.06.2024 року № 107дск., зокрема, щодо втрати позицій відділень «Калина» та «Адмін», пояснення з приводу інженерного обладнання позицій.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.
У даному випадку, позивач обґрунтовуючи протиправність наказу про застосування дисциплінарного стягнення посилається на одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення. Проте п. 15 Порядку № 608 визначає, що у разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) про це письмово повідомляється заінтересований підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник), який у разі не завершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування.
Відомостей про завершення службового розслідування ТГр «Куп`янськ» щодо дій (бездіяльності) ОСОБА_1 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності позивачем не надано. Лише надання пояснень в межах службового розслідування не є безумовною підставою вважати що така особа є фігурантом службового розслідування, оскільки пояснення можуть відбиратись за для уточнення інформації, встановлення ступеня вини інших осіб, тощо.
Інших доказів на підтвердження того, що відносно дій (бездіяльності) позивача проводились службові розслідування за фактом подій які вчинені в один і той же час, з тотожних підстав, одночасно декількома суб`єктами позивачем не надано.
Окрім того, доводи позивача щодо неповідомлення останнього про проведення щодо його дій (бездіяльності) службового розслідування спростовуються матеріалами справи.
Так матеріали службового розслідування містять пояснення надані ОСОБА_1 , які викладені на бланку отримання пояснень. В бланці отримання пояснень зазначені реквізити наказу про призначення службового розслідування (наказ від 02.06.2024 року № 77 призначено службове розслідування). Цей наказ вказує підстави призначення службового розслідування, зокрема, з метою уточнення причин і умов, що сприяли факту не забезпечення керівним складом військової частини НОМЕР_2 виконання бойового розпорядження. Посада позивача командир бригади, відноситься до керівного складу, а отже з наказу прямо вбачається, що керівний склад бригади є тими особами, стосовно яких призначене службове розслідування. На кожному аркуші бланка пояснень наявний підпис позивача, що свідчить про ознайомлення його з інформацією викладеною в бланці та засвідчення власних пояснень що, в свою чергу, вказує на освіченість позивача про проведення службового розслідування щодо його дій (бездіяльності).
Щодо тверджень позивача про проведення службового розслідування без участі безпосереднього начальника, суд зазначає, що п. 12 розділу ІІІ Порядку № 608 дійсно визначає обов`язок проведення службового розслідування за участю безпосереднього начальника, однак форма такої участі є невстановлена, що надає можливість ширшого тлумачення цієї норми.
Суд погоджується з твердженням відповідача що поняття «за участю» в контексті п.12 розділу ІІІ Порядку № 608 не може означати включення безпосереднього начальника до складу комісії, оскільки це формально ускладнювало процедуру проведення службового розслідування.
Разом з тим, суд не може прийняти твердження відповідача, що достатньою участю безпосереднього начальника в проведенні службового розслідування є лише обізнаність останнього про факт проведення розслідування, оскільки, тлумачення поняття «участь» розуміє в собі виконання разом з ким-небудь якоїсь роботи, здійснення якоїсь справи, спільної дії, діяльності кого чого - небудь.
Брати участь означає активну роль і особистий внесок людини у якусь подію, дію або процес. «Брати участь» підкреслює особисту відповідальність та залученість.
Тобто, лише факт обізнаності безпосереднього начальника про проведення службового розслідування щодо дій його підлеглого ніяким чином не сприяє до активних дій начальника та не залучає його до процесу проведення розслідування. Факт обізнаності не є тотожним до поняття «участі», оскільки «обізнаність» може мати пасивний, незаінтересований, та навіть, байдужий характер.
Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що оскільки, наказ про призначення службового розслідування видавався старшим начальником він безумовно доводився до безпосереднього начальника позивача, що надавало можливість такому начальнику висловити свої пропозиції щодо роботи комісії, надати відповідні документи та пояснення в разі необхідності.
Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки, поперше, матеріали службового розслідування не містять будь-яких даних про обізнаність безпосереднього начальника позивача про проведення службового розслідування щодо дій (бездіяльності) свого підлеглого, по друге, сам по собі факт направлення наказу від 02.06.2024 № 77 про призначення службового розслідування командиру ТГр «Куп`янськ» унеможливлює чітко ідентифікувати осіб відносно яких проводиться службове розслідування, оскільки оспорюваний наказ за своїм змістом не містить конкретних посадових осіб (ПІБ, посад), а отже, в свою чергу, унеможливлює чітко встановити відповідність хто є безпосереднім начальником до осіб, щодо яких проводиться службове розслідування. По - третє, норми Постанови № 607 не передбачають можливості надавати за власною ініціативою пропозиції, пояснення, висловлювати зауваження, тощо особам процесуальний статус яких не визначено. Право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, та інших військовослужбовців, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування) наявне виключно лише у осіб які проводять службове розслідування.
Право особи, яка проводить службове розслідування запросити безпосереднього начальника до місця проведення такого розслідування кореспондується з обов`язком безпосереднього командира з`явитись за такою вимогою.
Окрім того, відповідачем не спростовувались твердження позивача, що на час ухвалення спірних наказів, безпосереднім начальником командира бригади полковника ОСОБА_1 був командир тактичної групи «Куп`янськ», оскільки бригада перебуває в бойовому підпорядкуванні останнього.
Матеріали службового розслідування не містять інформації щодо запрошення уповноваженими особами проведення розслідування безпосереднього командира ОСОБА_1 .
Разом зим, матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують будь-яку участь (активні дії, залученість у наданні пояснень, зауважень, пропозицій, заяв рапортів, тощо) безпосереднього начальника полковника ОСОБА_1 .
Таким чином, відповідач порушив Порядок № 608 у частині проведення службового розслідування без участі безпосереднього начальника.
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 08.06.2024 № 23 «Про результати службового розслідування» в частині, встановлення причини та умов що зумовило притягнення позивача до відповідальності, а також встановлення ступеню вини військовослужбовця, суд звертає увагу, що відповідно до бойового розпорядження ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3785т командування військової частини НОМЕР_2 мало спланувати проведення штурмових дій з метою відновлення втраченого положення.
В матеріалах службового розслідування зазначено, що станом на 02.06.2024 з боку російських окупаційних військ продовжуються проведення активних штурмових дій, в тому числі за підтримки вогню артилерії, здійснюються удари баражуючими боєприпасами, внаслідок чого відновлення втраченого положення та взяття під контроль н.п. Іванівка, зокрема, позиції ПВ «Черешня», ПВ «Калина» та ВП «Адмін» військовою частиною НОМЕР_2 не здійснено.
Отже, ключова оцінка в межах службового розслідування повинна надаватись бойовому розпорядженню ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3785т, щодо зобов`язання командира бригади відновити втрачене положення та взяти під контроль н.п. Іванівку.
Матеріали службового розслідування не містять бойового розпорядженню ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3785т, проте в матеріалах службового розслідування наявний витяг з бойового розпорядження тактичної групи «Куп`янськ» № 2311дск/БР відповідно до якого визначено бойове завдання командиру 43 ОМБр на виконання вимог бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ № 7834 від 24.05.2024, БР ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3777т, БР ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3785т.
Так згідно з витягом з бойового розпорядження тактичної групи «Куп`янськ» № 2311дск/БР командиру 43 ОМБр наказано до 24:00 25.05.2024 відновити втрачене положення в районі Іванівки БРО 2 мб в смузі оборони бригади ПВ «Мат», ПВ «Псіхушка», ПВ «Сігма», ПВ «Осло», ПВ «Холодок»,ПВ «Денвер», ПВ «Сокіл», ПВ «Верба», ПВ «Осика», ПВ «Липа», ПВ «Калина», ВП «Граната», ВП «Адмін» та взяти під контроь н.п. Іванівку.
Подальшими бойовими розпорядженнями ТГр «Куп`янськ» від 24.05.2024 та 25.05.2024 зобов`язано командира 43 ОМБр продовжувати створення умов для проведення наступальних дій по відновленню раніше втрачених позицій, зокрема ПВ «Адмін», ПВ «Калина», ПВ «Черешня».
В матеріалах службового розслідування наявні витяги з поза термінових бойових донесень командира 43 ОМБр ОСОБА_1 про те, що особовим складом бригади зайнято ПВ «Черешня» станом на 12:00 25.05.2024 (№ 6/1/22/2710дск), відновлено контроль над ПВ «Калина» станом на 13:00 26.06.2024 (№ 6/1/22/2721дск), зайнято ВП «Адмін» станом на 09:20 28.05.2024 (№ 6/1/22/2747дск).
Оскільки в матеріалах справи відсутній первинний документ бойове розпорядженню ОСУВ «Хортиця» від 24.05.2024 № 313/1908/3785т , що є предметом проведення службового розслідування, суд надає оцінку лише тим причинно-наслідковим зв`язкам які встановлені у службовому розслідуванні.
Судом встановлено, що після отриманих бойових розпоряджень від старших начальників датованих 24.05.2024, командиром 43 ОМБр виконано за період з 25.05.2024 по 28.05.2024 накази щодо відновлення втрачених позицій - ПВ «Черешня», ПВ «Калина», ВП «Адмін», що є предметом розгляду і проведення службового розслідування.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Враховуючи вищенаведене, суд вказує, що бойові розпорядження які є предметом проведення службового розслідування є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування. Станом на час призначення службового розслідування 02.06.2024, бойові розпорядження, зокрема ОСУВ «Хортиця» які датовані 24.05.2024 в частині встановлення контролю особовим складом військової частини НОМЕР_2 над ПВ «Черешня», ПВ «Калина», ВП «Адмін» вважаються такими, що вичерпали свою дію оскільки позиції відділення перейшли під контроль 43 ОМБр, подальша втрата цих позицій після 28.05.2024 є новою підставою видачі наказів про встановлення контролів над ними.
Відсутність в матеріалах службового розслідування первинних документів - бойових розпоряджень оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » які є ключовими доказами для встановлення істини, унеможливлює стверджувати що спірний наказ за результатами проведеного службового розслідування відповідає повноті та неупередженості.
Зі змісту висновку службового розслідування від 07.06.2024, вбачається, що мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, необхідно зробити висновок, що відповідачем не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування.
При цьому, надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку мали місце, встановлені повно і всебічно, що, в свою чергу, не може зумовити настання правомірних наслідків.
За таких підстав, суд вважає, що дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 08.06.2024 року № 23 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 13.06.2024 року № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок особовим складом військової частини НОМЕР_2 », в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», суд зазначає наступне.
Наказом командира оперативно тактичного угруповання «Старобільськ» (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.05.2024 року № 63 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли втраті позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок» та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2
Обставини та факти що були встановлені під час проведення службового розслідування викладені в Акті службового розслідування від 09.06.2024, зокрема, встановлено що втрата позицій ПВ «Осло», ПВ «Псіхушка», ПВ «Холодок» особовим складом 2 механізованого батальйону 43 ОМБр відбулася з причин слабкої організації системи оборони у визначеній смузі оборони 2 механізованого батальйону, відсутністю дієвого контролю за особовим складом, низьким рівнем планування застосування і володіння реальним станом та положенням підпорядкованих підрозділів на лінії бойового зіткнення, неналежне виконання наказів, бойових розпоряджень командирів, старших командирів, вищих командних штабів посадовими особами 43 ОМБр.
Командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 здійснював недостатній контроль за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень, неналежно організував взаємодію між підрозділами та не визначив конкретних завдань щодо всебічного забезпечення бою.
За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ від 13.06.2024 № 28, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 13.06.2024 № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок особовим складом військової частини НОМЕР_2 » в частині, щодо процедури проведення службового розслідування, суд дійшов висновку, що така процедура не була дотримана відповідачем, а права позивача грубо порушені з огляду на наступне.
Як вже зазначалось вище за текстом рішення суду, з аналізу приписів Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608 слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, повинна знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Крім того, відповідно до п. 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акту службового розслідування зазначаються заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Так в пункті 3.5 Акту службового розслідування від 09.06.2024 року зазначено, що під час з`ясування обставин та причин залишення позиції « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 » командир НОМЕР_3 окремої механізованої бригади полковник ОСОБА_1 повідомив наступне (далі за текстом викладені пояснення). Разом з тим у п.5.3 вказано, що до Акту службового розслідування додано пояснення командира бригади військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 .
У наданому відповідачем відзиві на позов зазначено, що висновки зроблені комісією за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів службового розслідування, у тому числі пояснень позивача як командира військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2024, які містять його особистий підпис, а отже є безпідставним твердження позивача про відсутність пояснень останнього в матеріалах справи.
Проте, суд не погоджується з твердженнями відповідача з огляду на наступне.
Так матеріали службового розслідування не містять первинних документів які свідчать про надання (відібрання) пояснень від позивача, відсутній бланк отримання пояснень, відсутні інші письмові докази які свідчили про надання пояснень позивачем, відсутні інші електронні докази, тощо.
Тобто, матеріали службового розслідування не мають жодних доказів які засвідчували б факт надання пояснень позивачем в межах службового розслідування.
Інформація яка викладена в акті службового розслідування є узагальненням висновків отриманих під час проведення дій направлених на встановлення істини, тобто встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) та спричиненими наслідками.
Відсутність первинних документів (усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, тощо) та неможливість підтвердження законності отримання пояснень від позивача ставить під сумнів повноту та всебічність дослідження матеріалів в межах проведеного службового розслідування.
Враховуючи, що оспорюваний наказ в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на накладення на нього стягнення прийнятий на підставі акту службового розслідування, який, в свою чергу, містить висновки без підтвердження будь-якими доказами на які посилається відповідач в акті службового розслідування та зазначає у відзиві на позов, а відтак, такий наказ підлягає визнанню протиправним та підлягає скасування, що відповідає правилу причинно-наслідкового зв`язку та доктрині «плодів отруєного дерева».
Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.
Таким чином, неправомірність перших актів (рішень) тягнуть за собою неправомірність послідуючих, що відповідає позиції Верховного Суду, а саме: «в силу принципу «незаконне не може породжувати законне», «плоди отруєного дерева».
Суд зазначає, що пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
Аналогічні висновки зазначені у п. 47 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №815/1062/17, щодо скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця ЗСУ.
Окрім того матеріали справи не містять доказів про ознайомлення позивача про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, а тому можна зробити висновок, що позивач був позбавлений усіх прав, передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608.
У взаємозв`язку з зазначеними нормами також знаходяться порушення положень Порядку №608, відповідно до яких: особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення; посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань; особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Разом з тим, судом встановлено, що підставою проведення службового розслідування відповідно до наказу від 23.05.2024 року № 63 є уточнення причин та умов, що сприяли втраті позицій «ПВ Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок».
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Постанови № 608, днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
З аналізу визначеного, можна зробити висновок, що днем початку проведення службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли втраті позицій «ПВ Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок», а також встановлення ступеня вини посадових осіб особовим складом військової частини НОМЕР_2 є 23.05.2023 року, днем закінчення проведення розслідування є 08.06.2024.
Разом з тим, 25.05.2024 відповідач призначає відносно дій ОСОБА_1 друге службове розслідування по факту неналежного фортифікаційного обладнання, становлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, внаслідок чого за період з 13.05.2024 по 23.05.2024 в смузі оборони військової частини НОМЕР_2 особовим складом самовільно залишено 10 позицій в районі н.п. Іванівка, зокрема, позиція відділення ПВ «Осло», вогнева позиція ВП «Холодок» вогнева позиція ВП «Псіхушка», про що свідчить матеріали службового розслідування проведені відповідно до наказу командира оперативно тактичного угруповання «Старобільськ» (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.05.2024 року № 68. За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ від 02.06.2024 № 20, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення - зауваження.
Тобто, відповідач у своєму наказі від 02.06.2024 № 68 встановив, що саме неналежне фортифікаційне обладнання, неналежне встановлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, призвело до втрат позицій в н.п. Іванівка, зокрема, таких позицій як ПВ «Осло», ВП «Холодок», ВП «Псіхушка». Одночасно визначено ступень вини позивача та притягнуто його до відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення.
В порушення норм ст. 61 Конституції України, ст. 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 15 розділу ІІІ Постанови № 608 після встановлення причин втрат позицій ПВ «Осло», ВП «Холодок», ВП «Псіхушка», та притягнення винних осіб до відповідальності, зокрема, позивача, відносно останнього продовжувалось інше службове розслідування за фактом уточнення причин та умов що сприяли втраті ПВ «Осло», ВП «Холодок», ВП «Псіхушка», що, в свою чергу, також призвело до визнання винним позивача та притягнення його до відповідальності з накладенням суворішого виду стягнення попередження про неповну службову відповідність.
З аналізу матеріалів службових розслідувань, судом встановлено, що службові розслідування за одним випадком проводились з 23.05.2024 по 08.06.2024 перше розслідування, 25.05.2024 по 28.05.2024 друге розслідування, тобто в один час.
Так, відповідно до п.15 розділу ІІІ постанови № 608 одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
Згідно зі статтею 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.
Так наказом ОТУ «Старобільськ» від 02.06.2024 № 20 за фатом неналежного фортифікаційного обладнання, встановлення мінно-вибухових та невибухових загороджень, що призвело до залишення особовим складом військової частини НОМЕР_2 10 позицій, зокрема «Осло», ВП «Холодок», ВП «Псіхушка» притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «зауваження»
Одночасно наказом відповідача від 13.06.2024 № 28 за фактом втрати позиції ПВ «Осло», ВП «Холодок», ВП «Псіхушка» притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «попередження про неповну службову відповідність»
Статтею 61 Конституції України зазначено, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Одночасне проведення декілька службових розслідувань відносно дій (бездіяльності) позивача за одним випадком вчинення правопорушення, що призвело до подвійного притягнення до відповідальності, відсутності доказів отримання пояснень від позивача, проведення службових розслідувань без участі безпосереднього начальника за своєю сукупністю доводить, що мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана, що підтверджується матеріалами справи.
Крім того, матеріали службового розслідування не містять жодних доказів, які підтверджують будь-яку участь у проведенні службового розслідування безпосереднього начальника полковника ОСОБА_1 , оцінка таким обставинам надавалась судом.
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 13.06.2024 № 28 «Про результати службового розслідування» в частині, встановлення причини та умов що зумовило притягнення позивача до відповідальності, а також встановлення ступеню вини військовослужбовця, суд звертає увагу, що в акті службового розслідування в якості вини ОСОБА_1 зазначено недостатній контроль за виконанням обов`язків підлеглим особовим складом щодо своєчасного та повного виконання бойових розпоряджень, неналежно організована взаємодія між підрозділами, невизначено конкретних завдань щодо всебічного забезпечення бою.
Службовим розслідуванням встановлено, що командиром 2 механізованого батальйону не виконано бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 № 6/3/3173 дск від 20.05.2024, а останнім не перевірено його виконання.
Отже, ключова оцінка в межах службового розслідування повинна надаватись бойовому розпорядженню виданим командиром бригади № 6/3/3173 дск від 20.05.2024 та оцінці дій щодо контролю виконання такого розпорядження.
Надаючи оцінку бойовому розпорядженню командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 № 6/3/3173 дск від 20.05.2024 судом встановлено, що контроль за виконанням цього розпорядження покладено на заступника командира бригади, а не на самого командира як вказано відповідачем.
Отже, висновки відповідача про відсутність контролю командира бригади за виконанням його бойового розпорядження № 6/3/3173 дск від 20.05.2024 не ґрунтуються на матеріалах службового розслідування та спростовуються матеріалами справи.
Зі змісту висновку службового розслідування від 08.06.2024, вбачається, що мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана, що не спростовано матеріалами справи.
Отже, необхідно зробити висновок, що відповідачем не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування.
При цьому, надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку мали місце, встановлені повно і всебічно, що, в свою чергу, не може зумовити настання правомірних наслідків.
За таких підстав, суд вважає, що дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 13.06.2024 року № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок», особовим складом військової частини НОМЕР_2 » в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Проаналізувавши матеріали справи, суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті встановлено невідповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, адже оскаржувані накази прийняті за наслідками службового розслідування, яке не відповідає критеріям обґрунтованості, всебічності та повноти.
Твердження відповідача про те, що комісією та командиром оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» були враховані причини та умови вчинення правопорушень, встановлена вина позивача, висновки зроблені за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів службового розслідування спростовуються матеріалами справи за кожним окремим службовим розслідуванням.
Матеріали адміністративної справи містять в сукупності спростування обставин, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та накладення адміністративних стягнень у виді зауваження, догани, попередження про неповну службову відповідність.
Відповідно до ч.1 та ч.2ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, обов`язок доказування у спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні рішення та дії.
Крім того, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02.08.1984).
Отже, виходячи із вищенаведених у рішеннях Європейським судом з прав людини принципів, орган влади повинен приймати вмотивоване та обґрунтоване рішення на підставі доказів, яким суд може надати оцінку та дослідити при вирішенні правового спору.
Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, доказів про понесення інших витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем не надано, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 3,5, 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» (з основної діяльності) від 02 червня 2024 року № 20 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «зауваження».
Визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 08 червня 2024 року № 23 «Про результати службового розслідування», в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана».
Визнати протиправним та скасувати наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з основної діяльності) від 13 червня 2024 року № 28 «Про результати службового розслідування за фактом втрати позицій ПВ «Осло», ВП «Псіхушка», ВП «Холодок» особовим складом військової частини НОМЕР_2 », в частині притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко