Справа № 694/1583/24
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1583/24
провадження № 2-а/694/10/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12.09.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Сакун Д.І.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в якому просить скасувати постанову капрала поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області серії ЕНА № 2433279 від 20.06.2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою капрала поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області серії ЕНА № 2433279 від 20.06.2024 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП. за те, що 20.06.2024 року о 10 год. 24 хв. у м. Звенигородка Черкаської області по проспекту Шевченка, 140 він, керуючи автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3 буксирував причіп д.н.з. НОМЕР_4 який мав технічну несправність зовнішніх світлових приладів, а саме відсутній розсіювач світла та будучи не пристебнутим ременем безпеки порушив п. 31.4.3.в, 2.3.в ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною оскільки відсутні будь-які докази вчинення вказаного порушення. Так, позивач зазначає, що був пристебнутий ременем безпеки, проте відщебнув його виходячи з автомобіля до співробітника поліції, а щодо несправності світлових приладів вказує, що вони зламалися внаслідок неналежного дорожнього покриття, а співробітник поліції у свою чергу мав обмежитися виключно усним зауваженням за вказане порушення. Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням працівника поліції, вважає постанову серія ЕНА № 2433279 від 20.06.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідач подав заяву відповідно до якої просить у задоволенні позову відмовити та приєднав відеозапис з бодікамер з місця події. Вказує на те, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності співробітник Звенигородського РВП діяв згідно з вимогами чинного законодавства. Позивач порушив вимоги п. 31.4.3.в, 2.3.в ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, та правомірно був притягнутий до відповідальності у виді штрафу.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на відзив.
06.09.2024 року Звенигородським РВП ГУНП України в Черкаській області на виконання ухвали суду від 30.07.2024 року надано диск з відеозаписом з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП.
Відповідачем відзив на позов не подано.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.06.2024 року серії ЕНА № 2433279, вбачається, що 20.06.2024 року о 10 год. 24 хв. у м. Звенигородка Черкаської області по проспекту Шевченка, 140 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3 буксирував причіп д.н.з. НОМЕР_4 який мав технічну несправність зовнішніх світлових приладів, а саме відсутній розсіювач світла та будучи не пристебнутим ременем безпеки порушив п. 31.4.3.в, 2.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП. За вчинення вказаного правопорушення до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Від отримання копії постанови позивач ОСОБА_1 відмовився і її було надіслано рекомендованим листом.
Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписом з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, останній чітко вказує, що дійсно не був прищебнутий ременем безпеки, і усвідомлює, що вчинив правопорушення, проте в подальшому зобов`язується такого не допускати. Крім того він зазначає, що має несправність світлових покажчиків, про що чітко говорить співробітникам поліції після зупинки.
Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП визначено завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
Частина 1 статті 121 КУпАП визначає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.п. «г» п. 31.4.3.в Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме - на світлових приладах немає розсіювачів.
Частина 5 статті 121 КУпАП визначає, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.п. «в» п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.
Як стверджує позивач, він у вказаний у постанові час та дату був прищебнутий ременем безпеки і відщебнув його виходячи з автомобіля.
Разом з тим вказані твердження суд розцінює як тактику захисту, оскільки такі твердження спростовані оглянутим в судовому засіданні диску з відеозаписом з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП, де останній чітко вказує, що дійсно не був прищебнутий ременем безпеки, і усвідомлює, що вчинив правопорушення, проте в подальшому зобов`язується такого не допускати. Крім того він зазначає, що має несправність світлових покажчиків, про що чітко говорить співробітникам поліції після зупинки. Їх відсутність також зафіксовано на оглянутому відеозаписі. Тому доводи позивача, що співробітником поліції не перевірено та не встановлено обставин справи, не знайшли свого підтвердження. Позивачем не надано підтвердження, що він прищебувався ременем безпеки та мав розсіювач освітлення, а навпаки такі доводи спростовані наданим відеозаписом відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, доведений відповідачем належними та допустимими доказами.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі ст.139 КАС України позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позову відмовлено у повному обсязі.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 6, 7, 8, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 7, 121, 247, 251, 258, 268, 280, 286, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 7-9, 77, 229, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Керуючись ст. ст. 9, 72,73,75, 77, 205, 24, 242, 244,246, 286КАС України суд, -
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписано 12.09.2024.

Суддя Д.І.Сакун