Справа № 400/7619/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 вересня 2024 р. № 400/7619/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаХерсонської обласної прокуратури, вул. Михайлівська, 33, м. Херсон, 73003, Офісу Генерального прокурора, вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011,

простягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення в розмірі 3530969,19 грн,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Херсонської обласної прокуратури про стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку за час затримки виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року у адміністративній справі № 814/3545/14 про поновлення на посаді за період з 15.05.2020 року по 18.10.2021 року у розмірі 3530969,19 без утримання податків та обов`язкових зборів; покладення обов`язку сплати відповідних податків та зборів з зазначеної суми на Херсонську обласну прокуратуру.

Позивач у позові просив поновити строк звернення до суду з позовом.

Клопотання обгрунтоване тим, що рішенням суду від 14.05.2020 року у адміністративній справі № 814/3545/14 наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 № 1478к про звільнення позивача з посади заступника прокурора Херсонської області визнано протиправним та скасовано, позивача поновлено на посаді, рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року апеляційні скарги залишено без задоволення, а рішення - без змін.

Наказом Генерального прокурора від 12 жовтня 2021 року №361к на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №814/3545/14 наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1478к про звільнення Позивача з посади заступника прокурора Херсонської області скасовано та поновлено на його вказаній посаді з 24 жовтня 2014 року.

19 жовтня 2021 року Херсонською обласною прокуратурою позивача було ознайомлено з наказом Генерального прокурора від 12 жовтня 2021 року №361к під розпис, в цей же день керівником Херсонської обласної прокуратури було видано наказ №847 про визначення Позивачу робочого місця, фактично Позивача було поновлено на посаді 19 жовтня 2021 року.

18.11.2021 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Херсонської обласної прокуратури з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у адміністративній справі №814/3545/14 про поновлення на посаді за період з 15 травня 2020 року по 18 жовтня 2021 року в розмірі 3530969,19 грн., без утримання податків та обов`язкових зборів; покладення обов`язку зі сплати відповідних податків та зборів з зазначеної суми на Херсонську обласну прокуратуру.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 по справі № 400/11704/21 позов ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури задоволено частково: стягнуто з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у адміністративній справі №814/3545/14 про поновлення на посаді за період з 15 травня 2020 року по 18 жовтня 2021 року в розмірі 1192897,72 грн. (один мільйон сто дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`яносто сім гривен. 72 коп.) з утриманням податків та обов`язкових зборів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 року по справі № 400/11704/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури задоволено; рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року скасовано; ухвалено по справі нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

У постанові Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 року по справі № 400/11704/21 зазначено, що Херсонська обласна прокуратура не є належним відповідачем у даній справі та не має відповідати за заявленими вимогами, Офіс Генерального прокурора не залучено судом першої інстанції до участі у розгляді справи як співвідповідача, а також враховуючи відсутність у суду апеляційної інстанції таких повноважень згідно КАС України, колегія суддів доходить висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

Після отримання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 року по справі № 400/11704/21 через підсистему «Електронний суд» 17.07.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом 08.08.2024 (про що свідчить конверт, в якому позов надійшов до суду).

Відповідач, Офіс Генерального прокурора, надав заяву про залишення позову без розгляду, оскільки про порушення його прав дізнався 19.10.2021, після ознайомлення із наказом від 12.10.2021 № 361.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначені статтею 123 КАС України. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частинами другою, третьою статті 123 КАС України визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку у разі визнання їх судом неповажними.

У постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 9901/425/19 Велика Палата Верховного суду зазначила, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 року по справі № 560/4631/21.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Для правильного вирішення справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права позивача, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення співвідповідачів.

Між тим суб`єктний склад учасників справи залишився таким, яким його визначив позивач. Ураховуючи принцип офіційного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції може самостійно залучити співвідповідача (частина третя статті 48 КАС) чи залучити другого відповідача (частина четверта статті 48 КАС), якщо для цього є підстави.

Нормами КАС України апеляційний суд не наділений повноваженнями вчиняти процесуальні дії щодо залучення співвідповідача (заміни неналежно відповідача) або скасовувати рішення суду та направляти справу для продовження розгляду судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.11.2022 року по справі № 380/2696/21.

Зважаючи, також, що позивач постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 року по справі № 400/11704/21 через підсистему «Електронний суд» отримав 17.07.2024, до суду з даним позовом звернувся 08.08.2024, з дотриманням 1-місячного строку звернення до суд, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску та поновити строк звернення до суду.

Тому клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду належить залишити без задоволення.

Також відповідач надав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ч. 4 ст. 260 КАС України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КАС України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 3 ст. 257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач доцільність розгляду справи за правилами загального позовного провадження обгрунтував, тим, що п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Приміткою ст. 513 «Про запобігання корупції» встановлено, що під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті, зокрема, прокурори, слідчі і дізнавачі, керівники, заступники керівників державних органів.

Відповідач доказів того, що станом на час розгляду справи позивач займає посаду прокурора суду не надав.

Тому клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 122, 241, 243, 248, 256, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновити строк звернення до адміністративного суду.

2. Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду залишити без задоволення.

3. Залишити без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Гордієнко