Справа № 320/10114/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Київ № 320/10114/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду України (далі відповідач/ПФУ), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Пенсійного фонду України, яка полягає у неналежному розгляді скарги ОСОБА_1 від 27 липня 2023 року на неправомірну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві);

зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 27 липня 2023 року на неправомірну бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 27 липня 2023 року звернувся до відповідача зі скаргою на неправомірну бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві. Скарга подана відповідачу на адресу його електронної пошти у вигляді електронного документа, скріпленого кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_1 27 липня 2023 року об 00:12:53 год. За результатами розгляду скарги позивач одержав лист ПФУ від 24 серпня 2023 року № 32167-33140/Ч-03/08-2800/23. Питання, порушене у скарзі, щодо неправомірної бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає в не інформуванні ОСОБА_1 про прийняте уповноваженим органом рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії у порядку, визначеному пунктом 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1955 № 848, залишилося поза межами розгляду скарги. У листі відповідач не згадує про те, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача саме зі скаргою. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі відкрито провадження у справі №320/10114/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження» від 05 березня 2024 у справі №320/10114/24 доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 та Пенсійного фонду України 07 березня 2024 року.

03 квітня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Пенсійного фонду України надійшов відзив на позов, надісланий через систему «Електронний суд».

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що до Пенсійного фонду України у липні 2023 року звернувся позивач з скаргою на дії Головного управління щодо неналежного інформування його про прийняте рішення щодо призначення (не призначення, відмову в призначенні) житлової субсидії у порядку, визначеному пунктами 61, 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №807) та просив відповідача зобов`язати Головне управління поінформувати про прийняте відносно нього рішення.

Скаргу позивача розглянуто ПФУ у порядку та строк, визначений Законом України «Про звернення громадян» та листом від 24 серпня 2023 року № 32167-33140/Ч-03/8-2800/23 надана відповідь. Зокрема, відповідь позивачу надана з урахуванням його попередніх звернень з зазначеного питання. Позовні вимоги спрямовані на визнання протиправними дій ПФУ при розгляді його скарги, що полягають у зобов`язанні ПФУ доручити Головному управлінню направити рішення стосовно нього. Однак, як підтверджується доказами, доданими до цього відзиву, таке доручення було надане відповідачем Головному управлінню та, в свою чергу, позивач проінформований про прийняте стосовно нього рішення щодо непризначення субсидії. Пенсійним фондом України розглянуто звернення позивача в межах компетенції, в порядку та у строк, встановлені Законом України «Про звернення громадян» та надана відповідь, бездіяльності при розгляді звернення не допущено. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

10 квітня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, які були подані учасниками справи до суду не пізніше 21 березня 2024 року, та постановити рішення по суті справи не пізніше 05 травня 2024 року.

Правом надання відповіді на відзив відповідно до вимог статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач не скористався.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , отримував житлову субсидію у періоді з 01 жовтня 2022 року по 30 квітня 2023 року.

Вважаючи, що ГУ ПФУ в м. Києві не поінформувало ОСОБА_1 про прийняте відносно нього рішення про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії у порядку, визначеному пунктами 61, 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 807), ОСОБА_1 27 липня 2023 року звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України, в якій просив:

організувати проведення службової перевірки за фактами, викладеними у цій скарзі, та притягнути працівників ГУ ПФУ в м. Києві, винних у неправомірній бездіяльності щодо інформування ОСОБА_1 про прийняте відносно нього рішення про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії у порядку визначеному, пунктами 61, 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 зі змінами, до дисциплінарної відповідальності;

зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві поінформувати ОСОБА_1 про прийняте відносно нього рішення про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії у порядку, визначеному пунктами 61, 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848;

про результати розгляду цієї скарги повідомити ОСОБА_1 письмово на електронну та поштову адреси, вказані у цьому зверненні.

Листом від 24 серпня 2024 року № 32167-33140/Ч-03/8-2800/23 Пенсійний фонд України надав відповідь на скаргу позивача вх. № 33140/Ч-2800-23 від 27 липня 2023 року, в якій зазначив:

«надання житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг регулюється Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до пункту 78 Положення після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді.

У разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн) житлова субсидія на наступний період не призначається.

Якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду.

Ви перебуваєте на обліку як отримувач житлової субсидії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві (далі Головне управління).

На опалювальний сезон 2022-2023 років житлова субсидія призначена структурним підрозділом з питань соціального захисту населення.

Для перепризначення житлової субсидії на неопалювальний сезон 2023 року Головним управлінням отримана інформація від організацій-надавачів житлово-комунальних послуг про наявність станом на 01 травня 2023 року простроченої понад три місяці заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема, на послугу з постачання гарячої води у розмірі 2025,11 грн, на послугу з централізованого водовідведення у розмірі 2207,37 грн, на послугу з централізованого водопостачання 968,67 грн.

З урахуванням зазначеного Головним управлінням Вам відмовлено в призначені житлової субсидії з травня 2023 року.

Для призначення житлової субсидії з початку неопалювального періоду необхідно надати квитанції про сплату заборгованості (у разі наявності) або копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності), або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) (у разі наявності) до будь-якого сервісного центру органів Пенсійного фонду України».

Вважаючи, що Пенсійним фондом України неналежним чином здійснено розгляд скарги ОСОБА_1 від 27 липня 2023 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами вказаних конституційних прав регулює Закон України «Про звернення громадян».

Згідно з частини 1 статті 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання)і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (далі Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з підпунктом 17 пункту 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до

сфери управління Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

До Пенсійного фонду України у липні 2023 року звернувся позивач з скаргою на дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо неналежного інформування його про прийняте рішення щодо призначення (непризначення, відмову в призначенні) житлової субсидії у порядку, визначеному пунктами 61, 62 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 807) та просив ПФУ зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві поінформувати про прийняте відносно нього рішення.

Скаргу позивача розглянуто Фондом у порядку та строк, визначений Законом України «Про звернення громадян» та листом від 24 серпня 2023 року № 32167-33140/Ч-03/8- 2800/23 надана відповідь.

Як зазначає відповідач в своєму відзиві, відповідь позивачу, надана з урахуванням його попередніх звернень з зазначеного питання.

У відповідь на скаргу позивача від 27 липня 2023 року ПФУ повідомлено про прийняте ГУ ПФУ в м. Києві рішення про відмову у призначення йому житлової субсидії, надані відповідні роз`яснення щодо надання необхідних документів для її призначення тощо.

Листом від 28 липня 2023 року № 2800-030301-9/42660 Пенсійний фонд України доручив ГУ ПФУ в м. Києві надати позивачу рішення про непризначення житлової субсидії, оформлене належним чином.

Листом від 01 серпня 2023 року № 2600-0202-8/149629 ГУ ПФУ в м. Києві на адресу позивача було направлено рішення про відмову у наданні житлової субсидії.

Законом України «Про державну службу», який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, проведення службового розслідування не передбачено.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 2, абзацу 2 пункту 3 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2023 року № 246), службове розслідування стосовно державних службовців проводиться з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції, за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а також у разі вимоги особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

Проведення службових розслідувань, які не ґрунтуються на встановленому у визначеному законом порядку факті вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, суперечать положенню частини третьої ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Порядок проходження державної служби, особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців врегульовано Законом України від 10 грудня 2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) . Законодавцем чітко визначені як підстави, так і порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців. У відповідності до частини першої статті 68 Закону № 889-VIII стосовно державних службовців дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) суб`єктом призначення.

Слід зазначити, що відповідно до підпункту 6 пункту 10 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (зі змінами), суб`єктом призначення на посади керівників самостійних структурних підрозділів головного управління Фонду, інших державних службовців та працівників головного управління Фонду є начальник Головного управління Фонду.

Голова правління Пенсійного фонду України, відповідно до підпункту 7 пункту 11 Положення № 280, не є суб`єктом призначення стосовно працівників Головного управління, крім керівників та заступників керівників територіальних органів Пенсійного фонду України.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-му засіданні заступників міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2017 року № 1395/5, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певну ступінь свободи адміністративного органу застосовувати надані йому в межах закону повноваження на власний розсуд (обирати один з кількох варіантів) без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Дискреційні повноваження (у вузькому розумінні) - це можливість діяти за власним розсудом у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є законними.

Таким чином, дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16).

Пенсійним фондом України розглянуто скаргу позивача від 27 липня 2023 року в межах компетенції, в порядку та у строк, встановлені Законом України «Про звернення громадян» та надана відповідь, бездіяльності чи протиправних дій при розгляді звернення не допущено.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або наявність інших ущемлень прав та свобод позивача.

Як встановлено судом вище, звернення позивача в межах компетенції, в порядку та у строк, встановлені Законом України «Про звернення громадян» та надана відповідь, бездіяльності чи протиправних дій при розгляді звернення не допущено.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Резюмуючи викладене, відповідачем доведений факт дотримання норм чинного законодавства, натомість, вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивача ухвалою суду від 05 березня 2024 року звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРВШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.