Справа № 360/353/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 вересня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/353/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в письмовому провадженні клопотання про поновлення строку звернення до суду у справі ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Держаної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі відповідач 1), Держаної судової адміністрації України (далі відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2024 року включно, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 гривні, на 01 січня 2023 року у розмірі 2 684 гривень та на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028 гривень;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2024 року включно, виходячи із встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 481 гривні, на 01 січня 2023 року у розмірі 2 684 гривень та на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028 гривень;

-визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102 гривні;

-зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області нарахувати та виплатити, із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, ОСОБА_1 суддівську винагороду: за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2022 року складає 2 481 гривень, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу; за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2023 року складає 2 684 гривні, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу до 23 вересня 2023 та 30% посадового окладу починаючи з 24 вересня 2023 року; за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року складає 3 028 гривень, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.

Ухвалою суду від 15.04.2024 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки у справі шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з 20.07.2022 по 31.12.2023 з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду від 15.04.2024 позивач надав клопотання, у якому зазначив, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а указом Президента від 05.02.2024 року № 49/2024, затверджено Законом 3564-IX від 06.02.2024 На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції. Воєнний стан діяв станом на 19 липня 2022 року і до дня звернення до суду з цим позовом, коли почав відраховуватися тримісячний строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати. Суд також урахував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Роботу Рубіжанського міського суду Луганської області припинено наказом голови суду від 24 лютого 2022 року № 6-ОС і до цього часу не відновлено. До жодного позивач не відряджений через закінчення п`ятирічного строку повноважень судді та наказом в.о. голови суду від 10 червня 2022 року № 9-ПД на нього покладено обов`язки виконуючого обов`язки голови Рубіжанського міського суду Луганської області, а отже посадові особи відповідача1 мали постійний зв`язок зі мною та неодноразово надсилали документи на мою особисту електронну пошту та месенджери, прив`язані до мого особистого телефону. Позивач жодних розрахункових листів або будь-якої інформації щодо нарахування суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді від відповідача 1 не отримував.

Вважає, що про порушення своїх прав дізнався з моменту прийняття Конституційним Судом України 26 березня 2024 року рішення № 3-р(ІІ)/2024, Справа № 3-93/2022(217/22) щодо конституційності окремого припису п. 7 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402VІІІ зі змінами. Про це рішення дізнався того ж дня, тобто 26 березня 2024 року, а звернувся з позовом 03 квітня 2024 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Просить поновити строк звернення до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Держаної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог з 20.07.2022 по 31.12.2023 включно.

Ухвалою суду від 29.04.2024 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), визначено питання щодо поновлення строків звернення до суду вирішити під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 27.06.2024 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08.2024 відзив на позовну заяву від 27.05.2024 та всі додані до нього документи повернуто Державній судовій адміністрації України без розгляду.

Ухвалою суду від 13.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

В силу прямих приписів статті 58 Конституції України, зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX мають застосуватись у спірних правовідносинах з 19.07.2022.

Право на заробітну плату до 19.07.2022 не обмежувалося будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 808/1271/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 826/8789/18, від 29 вересня 2021 року у справі № 160/8332/20, від 12 травня 2022 року у справі № 280/9017/20, від 26 травня 2022 року у справі № 420/10861/21, від 28.07.2022 року у справі № 300/6805/21.

Відтак з 01.07.2023 у позивача було три місяці для звернення до суду з даним позовом до 01.10.2023.

Разом з тим, позивач звернувся із позовом до суду для захисту своїх прав 23.04.2024 документ сформований в системі «Електронний суд» 23.04.2024.

Отже в частині періоду з 20.07.2022 по 31.12.2023 позивачем пропущено строк звернення до суду. Оскільки про порушення свого права щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в належному розмірі за липень 2023 року позивач міг дізнатися після отримання такої винагороди наприкінці липня 2023 року, суд вважає пропущеним строк звернення до суду також з 20.07.2022 по 30.08.2022.

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Поважність пропуску строку звернення до суду позивач обґрунтовує дією в Україні воєнного стану, припинення роботи Рубіжанського міського суду Луганської області наказом голови суду від 24 лютого 2022 року № 6-ОС, не здійснення відправлення правосуддя через закінчення п`ятирічного строку повноважень судді, не надання розрахункових листів або будь-якої інформації щодо нарахування суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді відповідачем 1, що, на думку суду, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду в розумінні КАС України, оскільки жодних доказів на підтвердження об`єктивної неможливості звернення до суду у визначені КАС України та КЗпП України строки у період з 20.07.2022 по 31.12.2023 позивачем не надано.

Крім того, позивачем самостійно зазначено, що наказом в.о. голови суду від 10 червня 2022 року № 9-ПД на нього покладено обов`язки виконуючого обов`язки голови Рубіжанського міського суду Луганської області, а отже посадові особи відповідача 1 мали постійний зв`язок з ним та неодноразово надсилали документи на його особисту електронну пошту та месенджери, прив`язані до особистого телефону.

Оскільки, позивач, виконуючи обов`язки в.о. голови, мав постійне спілкування та листування з відповідачем 1, мав доступ до документації суду, був обізнаний про розмір нарахування йому суддівської винагороди за спірний період, тому у разі незгоди з розміром нарахування суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, мав можливість звернутися до відповідача для з`ясування причин відповідного нарахування та як наслідок звернутися до суду з позовом у строк, встановлений статтею 122 КАС України та статтею 233 КЗпП України.

Крім того, посилання позивача на те, що про порушення своїх прав дізнався з часу прийняття рішення Конституційним Судом України 26 березня 2024 року № 3-р(ІІ)/2024, Справа № 3-93/2022(217/22) судом визнаються неповажними, оскільки статями 122 КАС України та 233 КЗпП України чітко встановлені строки звернення до суду з відповідними позовами та прийняття Конституційним Судом України вказаного вище рішення суду не змінює строків звернення до суду з цим позовом.

Тобто, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період 20.07.2022 по 31.12.2023; зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 20.07.2022 по 31.12.2023; визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 20.07.2022 по 31.12.2023, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102 гривні; зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області нарахувати та виплатити, із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, ОСОБА_1 суддівську винагороду: за період з 20.07.2022 по 31.12.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2022 року складає 2 481 гривень, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу; за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2023 року складає 2 684 гривні, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу до 23 вересня 2023 та 30% посадового окладу, строк звернення до суду пропущено, і доказів поважності його пропуску позивачем не надано.

Відповідно до 8 частини першої статті 240 КАС України суд залишає позовну заву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, суд не знаходить підстав для визнання поважними пропуску строку звернення до суду із позовом в частині нарахування та виплати суддівської винагороди з 20.07.2022 по 31.12.2023, як наслідок - відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та залишає позовну заяву без розгляду в частині позовних вимог в частині нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 20.07.2022 по 31.12.2023.

Керуючись статтями 123, 240, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог провизнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період 20.07.2022 по 31.12.2023; зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 20.07.2022 по 31.12.2023; визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 20.07.2022 по 31.12.2023, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102 гривні; зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області нарахувати та виплатити, із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, ОСОБА_1 суддівську винагороду: за період з 20.07.2022 по 31.12.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2022 року складає 2 481 гривень, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу; за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2023 року складає 2 684 гривні, з урахуванням щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу до 23 вересня 2023 та 30% посадового окладу, та залишити бем та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, ОСОБА_1 суддівську винагороду: за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, виходячи

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, позивач має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було огоголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова