Справа № 363/4019/24
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.09.24 363/4019/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 липня 2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №688 його без законних підстав притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а тому порушив питання про скасування даної постанови.

Свої вимоги мотивував тим, що він у 2015 році в зв`язку з початком військових дій на Донеччині переїхав до м. Вишгорода та став на облік, як внутрішньо переміщена особа. При цьому, останній втратив всі свої особисті документи. Під час відновлення документів позивач повідомив посадових осіб державних органів про те, що він є особою, яка з релігійних спонукань не може служити у збройних силах, оскільки він належить до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю. З цих підстав бажав проходити альтернативну службу.

Згодом позивач звернувся до посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням оформити йому всі необхідні документи для подальшого проходження альтернативної служби, в зв`язку з чим отримав рекомендацію зареєструватися в системі «Резер+», однак зробити цього не зміг, внаслідок чого звернувся до ЦНАПу, однак і там вказане питання не вирішилося, оскільки ТЦК заперечує, що під час дії воєнного стану є альтернативна служба, посилаючись на Закон України «Про альтернативну (невійськову) службу», де передбачена альтернативна служба лише у мирний час. З вказаних підстав позивача зобов`язали пройти ВЛК і отримати повістку на відправку (бойову) на 25 липня 2024 року. На відмову позивача стати на військовий облік, його повідомили про штраф.

Вважає, що з огляду на те, що Указом Президента України від 26 листопада 2018 року №393/2018 «Про введення воєнного стану в Україні», не обмежено гарантоване ст. 35 Конституції України, право вірян на свободу світогляду і віросповідання, відсутність конкретизації застосування цієї норми в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відсутність механізму проходження альтернативної служби через релігійні переконання під час воєнного стану, не позбавляє його права на заміну виконання військового обов?язку, альтернативною (невійськовою) службою, в тому числі, військової служби за призовом під час мобілізації в тому числі на особливий період.

Також позивач подав пояснення, в яких зазначив, що в період з лютого 2022 року по травень 2024 року ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, в зв`язку з чим накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. не передбачалося можливим.

14 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито письмове провадження і запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками до неї 14 серпня 2024 року направлено на адресу відповідача.

Як вбачається з журналу реєстрації вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, вказану ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї відповідач отримав 20 серпня 2024 року.

Разом з тим, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, а відтак, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, в межах строку встановленого ч. 1 ст. 286 КАСК України.

Враховуючи, що розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, то відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 26 липня 2024 року в м. Києві, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ст. 284 КУпАП винесено постанову №688 про те, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, особисто в семиденний строк з дня прибуття на нове місце проживання не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік за місцем свого проживання, чим порушив п.п. 1,7 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток №2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3240-1972 від 23 червня 2015 року, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з 23 червня 2015 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Релігійного центру свідків Єгови №12145 від 26 червня 2024 року, ОСОБА_1 керівним комітетом релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» 30 січня 2014 року призначений на посаду священнослужителя старійшиною (єпископом) збору.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1.7 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток №2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Згідно ч. 11 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Згідно ст. 210 КУпАП (в редакції до 19 травня 2024 року), порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, Законом України від 09 травня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3696-ІХ, який набрав чинності 19 травня 2024 року, статтю 210 КУпАП викладено в новій редакції і зокрема доповнено частиною третьою:

«Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».

Отже, вказаним законом запроваджено посилену відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку й доповнено ст. 210 КУпАП частиною третьою, тобто встановлено кваліфікований склад правопорушення за ознаками вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, у особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, до 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КпАП в чинному законодавстві України не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, який з 23 червня 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дані про взяття його на військовий облік з того часу в справі відсутні.

У той же час, в постанові №688 від 26 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП не зазначено часу вчинення порушення військового обліку ОСОБА_1 , який в справі не встановлено, коли останній проживає в м. Вишгороді з 2015 року.

Відтак, ч. 3 ст. 210 КУпАП не має зворотної дії в часі, за якою за вказаних обставин особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Зі справи не можна дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП України після 19 травня 2024 року.

Законні підстави для застосування зворотної дії в часі в супереч вимог ст. 58 Конституції України та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 210 КУпАП, відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 4 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Також суд зазначає, що процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

При цьому, як вже зазначалося вище, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №688 від 26 липня 2024 року взагалі не містить відомостей про місце та час вчинення порушення правил військового обліку позивачем.

Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови згідно ст.ст. 72-77 КАС України суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких умов, оскаржувану постанову не можна визнати законною, яка підлягає скасуванню, а позов про це задоволенню.

Відтак, судом встановлено підстави для задоволення позову і захисту прав позивача.

Що стосується доводів позову стосовно відсутності підстав для проходження позивачем ВЛК та наявності підстав для заміни позивачу військового обов`язку альтернативною службою через приналежність ОСОБА_1 до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю, то вказані обставини і посилання на них позивача не мають правового значення для вирішення питань про законність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, оскільки правильність перебування особи на військовому обліку і вчинення відповідачем дій не пов`язаних з притягненням особи до адміністративної відповідальності не входить до предмету судового розгляду в цій справи і до повноважень місцевого загального суду (ч. 1 ст. 20 КАС України) в цій справі, а тому такі доводи позову до уваги не беруться і в цій справі судом не розглядаються.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 246, 250, 286 КАС України,

вирішив:

адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову №688 від 26 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП і справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його підписання, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя