Справа № 160/19897/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19897/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року (суддя Кучугурна Наталія Вікторівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточних позовних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 30 від 31 березня 2023 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії та відмови в зарахуванні до трудового стажу період роботи з 08 березня 1997 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80, під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі за віком на пільгових умовах; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12 червня 2023 року № 23625/03-16 про відмову у проведенні перерахунку позивачу пенсії та відмови в зарахуванні до трудового стажу період роботи з 08 березня 1997 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80, під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії та зарахувати позивачу до загального трудового стажу період роботи з 08 березня 1997 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80 під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії період роботи на Криворізькому металургійному комбінаті.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою щодо проведення перерахунку пенсії.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 30 від 31.03.2023 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Рішення обґрунтовано тим, що до заяви додана довідка про відбування покарання у місцях позбавлення волі з 08.03.1997 по 28.01.2004, яка видана Криворізькою виправною колонією № 80. Документи, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 08.03.1997 по 28.01.2004, до заяви не надані. Страховий стаж заявника з урахуванням додаткових років (за списком № 1) становить 32 роки 09 місяців 24 дні. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи здійснюються відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 38. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні записи або містять неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі осіб Державного реєстру про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 12 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні підтверджується довідками МВС та/або довідками правоохоронних органів і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку). У разі відсутності документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні може бути встановлено в судовому порядку. Робота засуджених підтверджується довідкою МВС і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідно допункту 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи з інвалідністю ІІІ групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону, а саме за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу. З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії в зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004, та призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою щодо проведення перерахунку пенсії. За наслідками розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 12.06.2023 № 23625/03-16 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з підстав, що документи, підтверджуючі сплату страхових внесків, до Пенсійного фонду України за період з 08.03.1997 по 28.01.2004 до заяви не надані.

Вважаючи протиправним вказані рішення, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом «а» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується, крім іншого: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970 року (який діяв на час відбування кримінального покарання позивачем), передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Після втрати чинності зазначеним кодексом, а саме 01.01.2004, набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, частиною 4 статті 122 якого встановлено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Згідно з частиною першою статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 637, час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні й на примусовому лікуванні підтверджується довідками МВС і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку).

Робота в`язнів підтверджується довідкою МВС і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до наданої позивачем довідки від 25.04.2023 № 80/7-47 Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 80)», ОСОБА_1 , згідно з Виправно-трудовим кодексом України, за час відбування покарання в Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області № 80 працював на підприємстві установи в якості робітника промисловості (код 9322/16771 згідно класифікатора професій ДК003:2010) з 03.07.1998 по 28.01.2004 в машинобудівній галузі. Накази про прийом на роботу та звільнення з роботи на засуджених не оформлялись. Відрахування в Пенсійний фонд та фонди соціального страхування з заробітної плати не проводились (згідно з вимогами законодавства, яке діяло на той час). Згідно з Кримінально-виконавчим кодексом України № 1129-ІV від 11.07.2023, Глава 18, ст. 122 п. 3 час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі зараховується в стаж роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови сплати страхових внесків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Виправно-трудовим кодекс України, який діяв у період відбування покарання позивачем, визначалось, що час роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, до трудового стажу не зараховується крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Натомість, частиною 4 статті 122 Кримінально-виконавчий кодекс України встановлено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми статті 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Особливістю спірних правовідносин є те, що на момент відбування позивачем покарання у вигляді позбавлення волі діяли норми, які мали певні законодавчі обмеження щодо зарахування до трудового стажу робота ув`язненого у виправній установі.

Разом з цим, на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, діють норми Кримінально-виконавчого кодексу України, які прямо передбачають, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Отже, за однакових умов робота під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, одна й та сама категорія осіб ув`язнені (колишні ув`язнені), наділені різним обсягом конституційного права на пенсію, що не відповідає принципу верховенства права.

Відтак, застосовуючи приписи статті 58 Конституції України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в спірних правовідносинах підлягають застосування норми чинного Кримінально-виконавчий кодекс України.

Суд звертає увагу, що період роботи позивача з 03.07.1998 по 28.01.2004 підтверджений належними та допустимими доказами, а саме, довідкою від 25.04.2023 № 80/7-47 Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 80)», а відтак цей період підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до наданих позивачем доказів, а саме, довідки Серії 00 № 159053 від 28.01.2004, ОСОБА_1 відбував покарання у місцях позбавлення волі з 08.03.1997 по 28.01.2004, натомість матеріали адміністративної справи не містять доказів роботи позивача у період з 08.03.1997 по 02.07.1998, а відтак цей період не підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року в адміністративній справі № 160/19897/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 30 від 31 березня 2023 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії та відмови в зарахуванні до трудового стажу період роботи з 03 липня 1998 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80, під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12 червня 2023 року № 23625/03-16 про відмову у проведенні перерахунку позивачу пенсії та відмови в зарахуванні до трудового стажу період роботи з 03 липня 1998 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80, під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі за віком на пільгових умовах;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії та зарахувати позивачу до загального трудового стажу період роботи з 03 липня 1998 року по 28 січня 2004 року в Криворізькій виправній колонії № 80 під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Постанова суду набирає законної сили з 12 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 12 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров