Справа № 580/7280/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2024 року справа № 580/7280/24 м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., розглянувши клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Черкаській області (далі - позивач) з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь бюджету податкового боргу в сумі 485 395,15 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.09.2024 вх. № 41785/24 від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: чи підтверджується документально наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військовим збором та в якому розмірі.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.102 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

На підставі частин 2-6 ст.102 КАС України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Виходячи із змісту ст.102 КАС України суд зазначає, що призначення судом експертизи є правом, а не обов`язком.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, експертиза це дослідження на вимогу суду об`єктів, яке провадиться експертами на базі спеціальних знань і на науковій основі з метою одержання даних про факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Тобто, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, суд має право, однак не зобов`язаний призначити проведення експертизи.

При цьому, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 9 березня 2018 року у справі № 908/464/17.

З поданого клопотання вбачається, що метою призначення судово-економічної експертизи є розрахунок розміру податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до розрахунку податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 8), він складається з самостійно визначених сум, відповідно до податкових декларацій про майновий стан та доходи, сум, нарахованих згідно з податковими повідомленнями рішеннями та пені, відповідно до статті 129 ПК України.

Щодо нарахованих сум податкового боргу, згідно з податковими деклараціями про майновий стан та доходи, то суд зазначає, що такі суми є самостійно задекларованими позивачем, тобто є узгодженими, а тому перевірці не підлягають.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1. ст. 49 ПК України).

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Щодо нарахованих сум податкового боргу, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ППР на підставі яких розраховано суму податкового боргу, направлялися відповідачу рекомендованим листом за адресою його реєстрації. Однак, не вручені та повернуті позивачу з відміткою поштового відділення про причини невручення - за закінченням терміну зберігання.

На підставі п. 58.3. ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, ППР вважається врученими відповідачу.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П. 56.1 ст. 56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п. 56.1 ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп. 56.17.1. п. 56.17. ст. 56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз. 2 підп. 56.17.5. п. 56.17. ст. 56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаного ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ним грошових зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума податкового боргу відповідача є підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи.

Керуючись статтями 102 ,241-246, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 03.09.2024 вх. № 41785/24 про призначення судово-економічної експертизи в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Копії ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ