Справа № 760/11616/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочко Є.О.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відновлення строку на оплату штрафу, скасування постанови, закриття провадження у справі,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про відновлення строку на оплату штрафу, скасування постанови, закриття провадження у справі.

Просив суд ухвалити рішення, яким: відновити строк для добровільної оплати штрафу за постановою серія 1АВ № 03053843 від 20 жовтня 2021 року; скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія 1АВ № 03053843 від 20 жовтня 2021 року; провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення серія 1АВ № 03053843 від 20 жовтня 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за перевищення встановленого обмеження швидкості руху. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню. Зазначив про те, що єдиним доказом складу адміністративного правопорушення, є результат автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення правопорушення. Проте, посилання в інтернеті на вебсайт, на якому він може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що наведено у постанові з відповідним ідентифікатором доступу не працює з технічних причин. Таким чином, перевірити наявний відео-доказ у справі неможливо. Докази вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову серія 1АВ № 03053843 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2021 року, винесену поліцейським Департаменту патрульної поліції Воловиком Андрієм В`ячеславовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серія 1АВ № 03053843 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2021 року, винесеної поліцейським Департаменту патрульної поліції Воловиком Андрієм В`ячеславовичем, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.09.2024.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою про накладення адміністративного стягнення від 20 жовтня 2021 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КпАП України у зв`язку з тим, що 20 жовтня 2021 року о 22 годині 44 хвилини за адресою: Р01 Київ-Обухів 9+784, зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 089-1120 транспортний засіб марки «AUDI Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 44 км/год., чим порушив вимоги п. 12.9 (б) ПДР України.

Постанова складена на підставі ст. 14-2 КпАП України щодо позивача, як керівника ТОВ «ДРІЛЛТЕК», за яким зареєстровано транспортний засіб, що підтверджується витягом з інтернет ресурсу Опендатабот щодо товариства та витягом із системи НАІС.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не надано будь-яких доказів правомірності рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема, не надано диск DVD-R з файлом, що містить три фотознімки та відеофіксацію із зазначенням дати, часу порушення, державного реєстраційного номеру автомобіля, місця фіксації порушення та швидкість, з якою рухався транспортний засіб. Посилання в інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що наведено у постанові, не працює, ідентифікатор доступу не вірний. Вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 20 жовтня 2021 року. За таких обставин, оцінивши надані докази, суд виснував, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги:

- фактично подія трапилась 20.10.2021, а позовну заяву подано в 2023 році, водночас, база даних на сервері може зберігати дані зафіксованих порушень ПДР не більше року;

- апелянт звертає увагу на тому, що у позовній заяві заявлено вимогу відновити строк для добровільної оплати штрафу за постановою, що, на переконання апелянта, є визнанням вини позивача у вчиненні правопорушення;

- позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. «б» п. 12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Так, частина 1 ст. 122 КУпАП, передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів досліджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 20 жовтня 2021 року, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КпАП України, у зв`язку з тим, що 20 жовтня 2021 року о 22 годині 44 хвилини за адресою: Р01 Київ-Обухів 9+784, зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 089-1120 транспортний засіб марки «AUDI Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 44 км/год., чим порушив вимоги п. 12.9 (б) ПДР України.

Правопорушення було зафіксовано технічним засобом Каскад 089-1120, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія.

Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад 089-1120 має сертифікат відповідності UA.TR.001 22 017-20.

Постанова складена на підставі ст. 14-2 КпАП України щодо позивача, як керівника ТОВ «ДРІЛЛТЕК», за яким зареєстровано транспортний засіб, що підтверджується витягом з інтернет ресурсу Опендатабот щодо товариства та витягом із системи НАІС.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Тож, оскільки позивач є керівником ТОВ «ДРІЛЛТЕК», за яким зареєстрований тз AUDI Q7, у силу ст. 14-2 КУпАП, він є особою, яка несе відповідальність, що не заперечується сторонами та не спростовується відповідними доказами.

Колегія суддів враховує, що, у даному випадку, доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було ні до суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Позивачем не було надано жодного доказу чи посилання на обставини, які б виключали факт та склад адміністративного правопорушення за оскаржуваною постановою (зокрема, докази що авто в той момент знаходилось в іншому місці, перебувало на ремонті тощо). Перевищення швидкості фактично не заперечується самим позивачем.

Щодо неправильного зазначення у постанові місця реєстрації позивача, колегія суддів зазначає, що посилання на окремі недоліки оформлення/направлення оскаржуваного рішення, є необґрунтовани, позаяк, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Невірна адреса реєстрації порушника, що вказана в оскаржуваній постанові та на яку направлялося її копію, відсутність доступу до зображення та/або відеозапису транспортного засобу в момент вчинення порушення, а також доступу до електронної копії постанови в мережі Інтернет (за посиланням QR-коду на постанові), не є обставинами, які звільняють позивача від адміністративної відповідальності чи такими, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Щодо посилань позивача на позбавлення позивача права на оплату 50 відсотків штрафу у зв`язку із зазначенням в оскаржуваній постанови невірної адреси реєстрації місця проживання позивача, колегія суддів зазначає про те, що за змістом частини першої статті 300-1 КУпАП, у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною.

Згідно частини другої статті 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 300-1 КУпАП, у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Тож, з наведеного слідує, що право на виконання спірної постанови про накладення стягнення у спосіб оплати 50 відсотків розміру штрафу, зберігається за особою протягом 10 днів з дня набрання такою постановою законної сили, який при цьому зупиняється на час її оскарження.

Колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що вказаний 10-денний строк станом на час подання позову сплив, а також того, що позивача було позбавлено права на виконання постанови шляхом оплати до закінчення такого строку 50 відсотків розміру штрафу.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано будь-яких доказів правомірності рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності, а посилання в інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що наведено у постанові, не працює, ідентифікатор доступу не вірний, позаяк, оскаржувана постанова містить необхідні дані, що дають ідентифікувати, дату та час вчинення порушення, транспортний засіб, марку та д.н.з, склад порушення та результати автоматичної фіксації тз. При цьому, слід врахувати й те, що фактично подія трапилась 20.10.2021, а позовну заяву подано в 2023 році (не зважаючи на обставини, що передували - повернення попередньої позовної заяви), водночас, база даних на сервері може зберігати дані зафіксованих порушень ПДР не більше року, з огляду на що, відповідач в силу об`єктивних обставин був позбавлений можливості надати фото/відео докази, натомість, такі містяться в оскаржуваній постанові (а.с. 11 - результати автоматичної фіксації тз в момент вчинення адміністративного правопорушення).

Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» отримав сертифікат перевірки типу UA.TR.001 5-19 Rev.0, що дійсний в період з 04.06.2019 по 14.01.2029 та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Також, за результатами експертизи отримано позитивний експертний висновок про відповідність комплексу «Каскад» вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації, який зареєстровано в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 1100 від 02.04.2020.

Станом на 20.10.2021 (дата вчинення правопорушення) комплекс «Каскад» був єдиним стаціонарним комплексом, який міг бути введений в експлуатацію, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Отже, комплекси автоматичної фото/відео фіксації порушень ПДР «Каскад», як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшли необхідні тестування та мають дозвільні документи на їх використання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень, адміністративне стягнення накладено у відповідності до санкції. Під час розгляду даного спору, відповідач навів достатньо доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при цьому, процедурних порушень, що мали б вплив на вирішення даного спору, колегією суддів не встановлено, тому, притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваною постановою є законним.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом не приймаються колегією суддів до уваги, позаяк, судом першої інстанції було поновлено позивачу пропущений процесуальний строк звернення до суду, з урахуванням того, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.05.2023 у справі № 760/8930/23 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто через непов`язаність позовних вимог між собою, тому, з урахуванням обставин, досліджених колегією суддів, відсутні підстави для протилежного, аніж висновок суду першої інстанції щодо наявності підсатв для поновлення позивачу строку на звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 272, 311, 315, 317 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відновлення строку на оплату штрафу, скасування постанови, закриття провадження у справі відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О.Сорочко

В.В. Кузьменко