Справа № 300/5463/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" вересня 2024 р. справа № 300/5463/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач або ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2024 №014744/0901 та від 20.06.2024 №015010/0706.
В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, представник позивача зазначає, що 05.07.2024 року ОСОБА_1 отримала податкові повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №014744/0901 та від 20.06.2024 року №015010/0706.
- за податковим повідомленням-рішенням №014744/0901 порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» із змінами та доповненнями та застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 35 грн.
Водночас, наголошує, що на момент проведення фактичної перевірки 31.05.2024р. ОСОБА_1 мала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а тому відсутній факт реалізації нею алкогольних напоїв без наявності ліцензії. При цьому, відповідно до частини 22 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.
Стосовно ППР №014744/0901, то представник позивача стверджує, що вказана у Акті перевірки інформація не відповідає дійсності, оскільки продаж товару не здійснювався. Ціна 35 грн за сидр є надуманою, оскільки вказаний товар реалізується в магазині за ціною 40 грн, закупівельна вартість 29,67 грн, а отже порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» відсутнє.
Також представник позивача повідомив, що постановами Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2024 року та від 27 червня 2024 року провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 164 КУпАП та ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищезазначене у своїй сукупності, представник позивача вважає, що прийняті за результатами фактичної перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.
Так, представник відповідача зазначає, що на підставі пп.80.2.2, пп. 80.2.5, п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 28.05.2024р. №1641-п та на підставі направлень від 28.05.2024 р № 3003, №3004 проведена фактична перевірка магазину-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .
Як вбачається зі змісту акта фактичної перевірки, перевіркою встановлено наступні порушення: проведення розрахункової операції на повну вартість покупки без застосування РРО; не видача розрахункового документа встановленого зразка; роздрібна торгівля алкогольними напоями без отримання ліцензії, чим порушено пункт 20 статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Зокрема, представник відповідача повідомляє, що зі змісту акта перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки під час контрольно-розрахункової операції ФОП ОСОБА_1 реалізовано сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%, по ціні 35 грн без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа.
Також вказує, що при перевірці встановлено реалізацію алкогольного напою - сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%, відповідно до товарної підкатегорії за кодом 2206 00 3100, категорії 2206 10, без отримання ліцензії, чим порушено пункт 20 статті 15 Закону України від 19.12.1995 519481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Окрім цього, представник відповідача стверджує, що звільнення позивача від відповідальності передбаченої КУпАП не може слугувати підставою звільнення його від фінансової відповідальності передбаченої ПК України та Законом № 265/95-ВР, а тому постанова Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2024, якою провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, не створює будь-яких преюдиційних наслідків у даній адміністративній справі.
Таким чином, ГУ ДПС в Івано-Франківській області наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.5, підпункту 80.2.7 пункту 82.2 статті 82, Податкового кодексу України ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано наказ від 28.05.2024 р. №1641-п «Про проведення фактичної перевірки», яким призначено проведення фактичної перевірки магазину-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 .
На підставі наказу від 28.05.2024 року №1641-п «Про проведення фактичної перевірки» ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано направлення на перевірку від 28.05.2024 року №3003 та №3004.
Як визначено в акті перевірки (пункт 2.4 акту), в ході проведення фактичної перевірки встановлено ряд порушень чинного законодавства, а саме:
- проведення розрахункової операції на повну вартість покупки без застосування РРО;
- не видача розрахункового документа встановленого зразка;
- продаж алкогольних напоїв без наявної ліцензії, а саме, 31.05.2024 року під час контрольної розрахункової операції реалізовано сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5% по ціні 35,00 грн без наявної ліцензії.
Висновками перевірки (пункт 3.1 акту) визначено, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення:
- статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями);
- пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).
- від 20.06.2024 року №015010/0706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 35 грн за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).
Предметом цього позову є вищевказані податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2024 року №014744/0901 та від 20.06.2024 року №015010/0706.
Суд зазначає, що для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у позовній заяві.
Обґрунтовуючи протиправність податкових-повідомлень рішень, представник позивача зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки порушень законодавства, що визначені у таких податкових повідомленнях-рішеннях (пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) та статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями), позивач при здійсненні господарської діяльності не допускала.
Наведені вище доводи мають бути перевірені судом у цій справі.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 20.06.2024 року №015010/0706 суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п. 80.2 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки (пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України).
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 Податкового кодексу України).
Згідно з п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він маг право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Положенням п. 86.5 ст. 86 ПК України передбачено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Суд зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2024 року №015010/0706 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 35 грн за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції на повну вартість покупки без застосування РРО та не видача розрахункового документа встановленого зразка.
Так, в ході проведення перевірки під час контрольно-розрахункової операції ФОП ОСОБА_1 31.05.2023 року реалізовано сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%, по ціні 35 грн без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа.
В першу чергу суд звертає увагу на те, що сторонами суду не надано жодного доказу здійснення такої контрольно-розрахункової операції.
Відповідно до пункту 80.4 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Згідно підпункту 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захист) прав споживачів.
Пунктом 80.8 ст. 80 ПК У України визначено, що під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.
Такої довідки під час розгляду справи суду надано не було. Однак, суд наголошує, що акт перевірки за своєю правовою природою є джерелом доказової інформації.
Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.
Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.
Судом визначено, що ФОП ОСОБА_1 підписала акт перевірки без жодних зауважень та отримала його примірник. При цьому, доказів того, що позивачем було подано заперечення до акту перевірки, в яких спростовувалися б відображені у ньому відомості, суду надано не було.
За таких обставин, суд приходить до висновку про дійсне проведення під час фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС контрольно-розрахункової операції 31.05.2023 року.
Як визначено, статтею 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, серед іншого
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється.
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Зі змісту акта перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки під час контрольно-розрахункової операції ФОП ОСОБА_1 реалізовано сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%, по ціні 35 грн без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа.
Жодних доказів, які б свідчили про те, що ФОП ОСОБА_1 реалізовано товар із застосування ПРРО з подальшою видачею відповідного розрахункового документа, суд надано не було.
Відтак, суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що вказана у Акті перевірки інформація не відповідає дійсності, оскільки продаж товару не здійснювався, а ціна 35 грн за сидр є надуманою, оскільки вказаний товар реалізується в магазині за ціною 40 грн, закупівельна вартість 29,67 грн.
Суд наголошує, що доданий до позовної заяви фіскальний чек від 21.06.2024 року про продаж сидру Apple за ціною 40 грн, не може бути належним доказом у даній справі та спростовати висновки перевірки, адже проведення такої операції мало місце не під час перевірки.
Враховуючи зазначене, суд погоджується із позицією відповідача у цій справі про правомірність податкового повідомлення-рішення від 20.06.2024 року №015010/0706, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 35 грн за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №014744/0901 суд зазначає таке.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Положеннями статей 3 та 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що діяльність з роздрібної торгівлі пальним підлягає ліцензуванню, а статтею 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення його норм щодо торгівлі пальним посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Зокрема, відповідно до частини 14 статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Частиною 1 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Як визначено в акті перевірки (пункти 2.4, 3.1 акту) в ході проведення фактичної перевірки встановлено продаж алкогольних напоїв без наявної ліцензії, а саме, 31.05.2024 року під час контрольної розрахункової операції реалізовано сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5% по ціні 35 грн без наявної ліцензії, чим порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями).
Суд зазначає, що частиною 20 статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Водночас, позиція відповідача у цій справі полягає у тому, що реалізація алкогольного напою - сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%, відповідно до товарної підкатегорії за кодом 2206 00 3100, категорії 2206 10, здійснена без отримання ліцензії.
Як визначено підпунктом 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 ПК України та статтею 1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕЛ.
Пиво це насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5% об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203 (підпункт 14.1.144 пункту 14.1 статті 14 ПК України та абзац 9 статті 1 Закону №481/95-ВР.
Як визначено УКТ ЗЕД до групи 22 - Алкогольнi i безалкогольнi напої та оцет входять:
- 2203 00 - Пиво iз солоду (солодове);
- 2206 - Iншi збродженi напої (наприклад, сидр, перрi (грушевий напiй), напiй медовий, саке); сумiшi iз зброджених напоїв та та сумiшi зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в iншому мiсцi не зазначенi: 2206 00 3100 - сидр i перрi.
Як вже зазначалося вище, позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі пивом, що відповідачем не заперечується.
При цьому, згідно УКТ ЗЕД, сидр відноситься до категорії 2206 00 31 00 - інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені: інші: ігристі: сидр і перрі.
Такі ж товарні підкатегорії визначено у підпунктів 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України.
Аналізуючи поділ групи 22 - Алкогольнi i безалкогольнi напої на товарні підкатегорії, суд вважає, що право продаж таких товарів по різних товарних підкатегоріях потребує окремого ліцензування.
На думку суду, представник позивача хибно трактує положення статті 15 Закону №481/95-ВР, адже ліцензія дозволяє продаж конкретного, а не будь-якого виду алкогольних напоїв.
Вказане схиляє суд до висновку про правомірність висновків перевірки про порушення ФОП ОСОБА_3 статті 15 Закону №481/95-ВР, що виразилося у продажі алкогольних напоїв (сидр «Apple cider» 0,5 л. міцністю 5,5%) без наявної ліцензії.
Окремо суд вважає за доцільне дати оцінку постанов Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня та від 27 червня 2024 року, згідно яких провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 164 КУпАП та ч. 1 ст. 155-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суд наголошує, що правова природа притягнення до фінансової відповідальності (згідно ПК України та Закону №481/95-ВР) та адміністративної відповідальності (згідно КУпАП) є різною, про що свідчать положення частин 4-7 статті 78 КАС України. Відповідно критерії оцінки рішень суб`єктів владних повноважень також різняться.
Суд в порядку адміністративного судочинства не може спростовувати позиції, які викладені у вказаних постановах Тисменицького районного суду, оскільки це б суперечило конституційному принципу правосуддя щодо обов`язковості судових рішень та правовій визначеності в правовідносинах, що склалися.
Водночас, враховуючи те, що позивача притягнуто саме до фінансової відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак правопорушення і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. При цьому, згідно положень процесуального законодавства суд наділений повноваженнями досліджувати докази, які в тому числі досліджувались місцевим судом при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини 2 статті 77 КАС України).
На переконання суду сторона позивача не довела обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2024 року №014744/0901 та від 20.06.2024 року №015010/0706. У свою чергу відповідач належними, допустимими та достовірними доказами довів, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі діючого законодавства.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з підстав, викладених у його мотивувальній частині.
Щодо судових витрат суд зазначає, що згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.