Справа № 540/5010/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 540/5010/21

Перша інстанція: суддя Морська Г.М.,

повний текст судового рішення

складено 15.11.2021, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Херсонській області (далі ГУ ДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути податковий борг:

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 13856,96 грн., отримувач: ГУК у Херсон обл/Н-Сірог СТГ/11010500, код отримувача - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат), номер рахунку - UА0021427, код бюджету - 11010500 (зведений бюджет);

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 4106,08 грн., отримувач: ГУК у Херсон обл/Н-Сірог СТГ/11011001, код отримувача - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат), номер рахунку - UА0021427, код бюджету - 11011001 (державний бюджет).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 13.12.2006р. по 06.08.2014р. ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність та перебувала на обліку в ГУДПС, Нижньосірогозька ДПІ (Нижньосірогозький район). Основний вид діяльності за код КВЕД 52.62.0 «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках».

Податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 13856,96 грн., виник починаючи з 23.12.2018р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховано у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що 23.10.2018р. ГУДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань оподаткування доходу, отриманого платником податку ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., за результатами якої складено акт №623/21-22-13-04/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного акту податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.11.2018р. про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування у сумі 11724,89 грн ( у т.ч. 9379,91 грн за основним платежем та 2344,98 грн за штрафними санкціями);

- № від 21.11.2018р. про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 3517,46 грн (у т.ч. 2813,97 грн за основним платежем та 703,49 грн за штрафними санкціями);

- № від 21.11.2018 про застосування штрафних санкцій у сумі 170,00 грн.

Відповідно до ст.129 ПК України відповідачу нарахована пеня в сумі 1962,07 грн. та 588,62 грн.

Судом також встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення були надіслані платнику податків ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , та були повернуті на адресу податкового органу з відмітками не проживає, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 5-11).

16.01.2019р. контролюючим органом виставлена та направлена відповідачу вимога форми "Ф" №356-17 на суму податкового боргу 17963,04 грн.

Податкова вимога направлена за адресою АДРЕСА_2 , та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №100 була повернута на адресу податкового органу без вручення з відміткою не проживає.

Вважаючи узгодженою суму податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 21.11.2018р. №, № та № грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 13856,96 грн. та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 4106,08 грн є неузгодженим, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення, акт, на підставі якого вони винесені, та податкова вимога не надіслані платнику податків на його податкову адресу, а тому відповідачем не отримані, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у нього податкового боргу, а у податкового органу права на його стягнення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою статті 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України основним принципом податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до 42.2. ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, зокрема, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.63.5 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.70.7. ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За змістом п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

З вищенаведених правових норм вбачається, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. В протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначення адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року по справі №826/14316/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на запит суду від 06.09.2021 року Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області надано інформацію щодо місця реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 (за яким зареєстрована з 26.05.1999р. по час розгляду справи у суді 1-ї інстанції).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, податковим органом не надано будь-яких доказів реєстрації ОСОБА_1 за даною адресою у період виникнення податкового боргу.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо обов`язку платників податків подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, з урахуванням наступного.

Як вбачається з виписки з інформаційної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків, доданої податковим органом до позовної заяви, адресою проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_3 (а.с.4).

Тобто, вказана адреса була відома податковому органу на момент надсилання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

За загальним правилом невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну ним місця проживання позбавляє його можливості посилатися у відповідному спорі на обставини невручення йому відповідних документів, якщо буде встановлено, що такі документи були направлені на визначену скаржником при взятті на облік адресу.

Водночас, на переконання колегії суддів, такі негативні наслідки не можуть бути поширені на випадок, коли контролюючий орган станом на дату надіслання відповідних документів володіє достовірною інформацією про зміну платником податків місця проживання, або ж про фактичне місце проживання, відмінне від адреси реєстрації, в тому числі за наслідками отримання таких відомостей від інших державних органів в порядку обміну інформацією. Це узгоджується і з приписами пункту 4 розділу VІ «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449, який передбачає направлення вимоги не тільки за місцем проживання, але і за останнім відомим місцем перебування фізичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 460/5355/20.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога не вважаються врученими належним чином.

Такі дії (бездіяльність) контролюючого органу унеможливили вчасне використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень, а відтак, нараховані суми податкових зобов`язань та сума податкового боргу не можуть вважатися узгодженими, та, як наслідок, не можуть бути стягнуті в примусовому порядку судовим рішенням.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук