Справа № 260/2002/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/2002/24 пров. № А/857/12869/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.04.2024р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 24.04.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Одеській обл. про відмову в переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 № 63 від 21.12.2023р;

зобов`язати Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Закарпатській обл. виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. по справі № 260/8168/23 та відповідно призначити ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України «Про державну службу», врахувавши в розрахунок пенсії заробітну плату та її складові згідно довідок, а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р.; № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р.; № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р. (а.с.1-7).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.39-40).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 63 від 21.12.2023р. про відмову в переведенні з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФ України в Одеській обл. призначити ОСОБА_1 з 28.06.2023р. пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р.; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Одеській обл. судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору; в решті позовних вимог відмовлено (а.с.63-71).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Одеській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.76-79).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23 визнано протиправним рішення пенсійного органу та зобов`язано призначити та виплатити позивачу з 28.06.2023р. пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби відповідно до трудової книжки.

На виконання зазначеного рішення суду пенсійний орган повторно розглянув заяву позивача та рішенням № 63 від 21.12.2023р. відмовив позивачу в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з тих підстав, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23 позивачу відмовлено у позові в частині зобов`язання врахувати при розрахунку пенсії заробітну плату та її складові згідно спірних довідок. Отже, в апелянта не було зобов`язання врахувати надані позивачем довідки про заробітну плату.

Враховуючи те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23 відмовлено позивачу у зобов`язанні врахувати надані ним довідки при обчисленні розміру пенсії, ГУ ПФ України в Одеській обл. не мало правових підстав для призначення позивачу пенсії на підставі таких довідок; будь-яких інших довідок про заробітну плату при цьому надано не було.

Відтак, рішення пенсійного органу № 63 від 21.12.2023р. є правомірним, тобто таким, що прийняте у спосіб, в межах та на підставі чинного законодавства.

При цьому, апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що пенсійний орган формально виконав судове рішення, оскільки таке рішення виконане у відповідності до резолютивної частини та встановлених судом обставин.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває з 03.05.2018р. на обліку в пенсійному органі як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачами.

28.06.2023р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській обл. із заявою № 2399 про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

До вказаної заяви позивач долучив, зокрема: довідку Головного управління /ГУ/ ДПС у Закарпатській обл. № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на суму 16465 грн.; довідку ГУ ДПС у Закарпатській обл. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р.; архівну довідку Державного архіву Закарпатської обл. № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р. про заробітну плату ОСОБА_1 в ГУ ДПС у Закарпатській обл. за період з листопада 2018 року по грудень 2020 року; довідку ГУ ДПС у Закарпатській обл. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р. (а.с.24-36).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Одеській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.06.2023р.

За результатами зазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України в Одеській обл. прийнято рішення № 63 від 04.07.2023р. про відмову у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Підставою для такого рішення визначено ту обставину, що станом на 01.05.2016р. позивач не працював на посадах, які відносяться до категорії посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» та має менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23, яке набрало законної сили 15.12.2023р., визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 63 від 04.07.2023р. про відмову в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФ України в Одеській обл. призначити та виплатити ОСОБА_1 з 28.06.2023р. пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.14-23).

На виконання вказаного рішення суду від 15.11.2023р. по справі № 260/8168/23 ГУ ПФ України в Одеській обл. 21.12.2023р. прийнято рішення № 63, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Підставою для такого рішення визначено ту обставину, що в рішенні суду не зазначено порядок обчислення заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, враховуючи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р. (а.с.12-13).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок про заробітну плату № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р., № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р., представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досягнув визначеного віку, займав станом на 01.05.2016р. посаду, робота на якій зараховуються до державної служби, має відповідний страховий стаж та стаж роботи на посадах державного службовця понад 10 років, ним дотримані всі умови, а тому є наявними правові підстави для переведення його на пенсію державного службовця.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії 28.06.2023р., тому саме з цієї дати слід здійснити перевід на пенсію державного службовця.

При цьому суд першої інстанції зауважив, що пенсійний орган перерахунок пенсії згідно Закону України «Про державну службу» на виконання рішення у справі № 260/8168/23 здійснив формально та не призначив позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; пенсійним органом не враховано додатки до заяви від 28.06.2023р., а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р., та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною першою ст.4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії..

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016р. визначалися Законом України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016р. правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Зокрема, відповідно до ст.90 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» вік та страховий стаж.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018р. у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17, від 10.04.2019р. у справі № 607/2474/17.

Як установлено під час судового розгляду, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача про перерахунок/переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що в рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23 не зазначено порядок обчислення заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, враховуючи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р.

Разом з тим, із змісту рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі № 260/8168/23 слідує, що розглянутий спір стосувався права позивача на призначення та виплату пенсії державного службовця, при цьому підставою відмови у переведенні позивача на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» пенсійний орган зазначив ту обставину, що станом на 01.05.2016р. позивач не працював на посадах, які відносяться до категорії посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» та має менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України.

Задовольняючи частково позов у справі № 260/8168/23, суд дійшов висновку про помилковість відмови у зарахуванні до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах державної податкової служби, через що зобов`язав пенсійний орган перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, питання про складові довідок ГУ ДПС у Закарпатській обл. № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р.; архівної довідки Державного архіву Закарпатської обл. № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р. про заробітну плату ОСОБА_1 у ГУ ДПС у Закарпатській обл. за період з листопада 2018 року по грудень 2020 року; довідки ГУ ДПС у Закарпатській обл. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р., які повинні враховуватися під час розрахунку та виплати пенсії позивача, судом у справі № 260/8168/23 не вирішувалося.

Також вирішення цього питання за встановлених обставин справи № 260/8168/23 було б передчасним, оскільки спору щодо складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця між сторонами не виникало.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду в справі № 260/8168/23 розрахунок розміру пенсії позивача за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» проведений пенсійним органом без врахування довідок про складові заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1993р. «Про оплату праці» /Закон № 108/95-ВР/ заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991р «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;

розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано пенсійному органу:

довідку ГУ ДПС у Закарпатській обл. № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на суму 16465 грн.;

довідку ГУ ДПС у Закарпатській обл. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р.;

архівну довідку Державного архіву Закарпатської обл. № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р. про заробітну плату ОСОБА_1 у ГУ ДПС у Закарпатській обл. за період з листопада 2018 року по грудень 2020 року;

довідку ГУ ДПС у Закарпатській обл. «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р.

Зазначені довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» складені за формою, затвердженою постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р. «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій цією постановою формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають прийматися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плазу (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами.

Реалізація права на соціальний захист та неприпустимість обмеження прав громадян на достатній життєвий рівень закріплений нормами Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, відповідач не довів правомірності свого рішення щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Одеській обл. про відмову в призначенні позивачу пенсії ухвалене з формальних підстав з огляду на те, що пенсійний орган не був позбавлений об`єктивної можливості визначити розмір пенсії позивача, враховувавши належні складові заробітної плати, які були зазначені у поданих ним довідках.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2024р. у справі № 620/11015/23.

Згідно з правовими позиціями Конституційного Суду України одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз.3 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення від 29.06.2010р. № 17-рп/2010); «принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності» (абз.6 пп.2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення від 20.12.2017р. № 2-р/2017).

Конституційний Суд України, в своїх рішеннях виходить з того, що громадяни розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, а тому непередбачувані й часті зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

Таким чином, рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 63 від 21.12.2023р., яким позивачу відмовлено у переході на пенсії державного службовця, не ґрунтується на вимогах закону.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справі № 21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018р. у справі № 317/4184/16-а; від 17.05.2019р. у справі № 511/777/17; від 11.07.2019р. у справі № 264/6292/16-а; від 10.10.2019р. у справі № 520/7533/17; від 13.02.2020р. у справі № 263/3478/17; від 17.07.2020р. у справі № 335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Правовідносини щодо первинного призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», подальшого переходу на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і повернення до пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як переведення на інший вид пенсії.

За правилами ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Виходячи з вищевикладеного, правильним способом відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду, слід вважати зобов`язання ГУ ПФ України в Одеській обл. призначити ОСОБА_1 з 28.06.2023р. пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 49/07-16-10-02-14 від 19.06.2023р. та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) № 21/01 від 26.06.2023р., № Ш-132/01-13 від 14.06.2023р., № 46/07-16-10-02-14 від 11.05.2023р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Одеській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. в адміністративній справі № 260/2002/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга

Дата складання повного тексту судового рішення: 12.09.2024р.