Справа № 140/7678/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7678/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключенні із списків особового складу військової частини; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі Порядок 178), без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини, та за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 січня 2024 року (з урахуванням проведених виплат).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 25 лютого 2017 року по 10 червня 2024 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 червня 2024 року №164 його виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення з 10 червня 2024 року. При звільненні з військової служби, в день виключення зі списків особової складу та всіх видів забезпечення відповідачем не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. З довідки військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2024 року №10 про вартість речового майна, наданої у відповідь на адвокатський запит від 17 червня 2024 року, видно, що загальна сума компенсації вартості за неотримане речове майно становить 40398,93 грн. При цьому у довідці про вартість речового майна нарахування вартості речового майна здійснено із застосуванням пропорції часу, що призвело до зменшення розміру грошової компенсації.

На думку позивача застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178.

Позивач вважає, що відповідач протиправно нарахував грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в неповному розмірі, а пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини, та не застосував при розрахунку грошової компенсації закупівельну вартість речового майна станом на 01 січня 2024 року, тобто на рік звільнення з військової служби.

Позивач зауважив, що при нарахуванні грошової компенсації за неотримане речове майно застосуванню підлягають саме норми Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку №178.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.20-23) відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю, зазначивши, що позивач звільнений у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 червня 2024 року №45-РС за підпунктом б (за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, тому військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано компенсацію за речове майно, яке не було отримане впродовж служби, за цінами, що діють на час звільнення (станом на 01 січня 2024 року). Також повідомив, що військовою частиною НОМЕР_1 замовлено кошти для нарахування та виплати компенсації за речове майно позивача, після їх надходження на рахунки військової частини буде виплачена дана компенсація.

Крім того, відповідач вважає, що положення пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі Інструкція №232), яка врегульовує організацію та порядок речового забезпечення визначених категорій осіб, не суперечать Порядку №178, а доповнюють та конкретизують його.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с. 29-30).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 25 лютого 2017 року до 10 червня 2024 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.5-7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 червня 2024 року №164 старшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення охорони взводу охорони 130 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , звільненого у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 червня 2024 року №45-РС за підпунктом б (за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з 10 червня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення (а.с.10).

Цим же наказом визначено виплатити ОСОБА_1 у відповідності до Порядку №178 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 40398,93 грн.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 17 червня 2024 року (а.с. 11) відповідач листом від 02 липня 2024 року №685/301/3435/пс (а.с. 12 зворот-13) надав довідку від 07 червня 2024 року №10 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому сержанту ОСОБА_1 з якої видно, що позивачу нараховано грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в кількості 158 найменувань на загальну суму 40398,93 грн (а.с.13 зворот-14).

09 серпня 2024 року на картковий рахунок позивача надійшли кошти у сумі 39792,95 грн як за грошову компенсацію за неотримане речове майно, що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк (а.с. 32).

Не погоджуючись з розміром грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначаються Законом України від 12 грудня 1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).

Абзацом другим пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який набув чинності 22 березня 2016 року (Порядок №178).

Як визначено пунктом 2 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Відповідно до пункту 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

Пунктом 4 Порядку №178 установлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з вказаним додатком в довідці про вартість речового майна, що належить до видачі вказується військове звання, прізвище, ініціали; повинно бути зазначено: порядковий номер, найменування речового майна, одиниця виміру, рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна, кількість предметів, вартість за одиниця, сума грошової компенсації.

Таким чином, Порядком №178 визначена форма довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Довідка саме з вказаними відомостями відповідно до пункту 4 Порядку №178 є підставою для видання наказу щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцям.

Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що при звільненні військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби, а грошова компенсація підлягає нарахуванню відповідно до виду й кількості неотриманого речового майна та його вартості станом на 1 січня поточного року, що вказано у пункті 5 Порядку №178.

При цьому суд відзначає, що наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от визначивши вартість речового майна пропорційно до часу його використання, врахувавши вартість одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.

Як вбачається з копії довідки від 07 червня 2024 року №10 про вартість речового майна, що належить до видачі, вона містить, зокрема, відомості: найменування предметів (речового майна), одиниця виміру, місяць і рік настання права на отримання предмета, кількість предметів, вартість за одиницю, сума. Водночас з вказаної копії довідки видно, що сума до компенсації за окремими назвами речового майна є меншою, ніж їх реальна вартість станом на 01 січня 2024 року (а.с.13 зворот-14).

Так, вказівкою начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 25 грудня 2023 року №370/6/4/5793 Про внесення змін та доповнень до Збірника цін на військове майно речової служби визначено вартість предметів речового майна для визначення розміру компенсації за речове майно при звільненні військовослужбовців у 2024 році (додаток №1) і, порівнюючи ціни на предмети речового майна, зазначені у довідці від 07 червня 2024 року №10 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому сержанту ОСОБА_1 , вбачається невідповідність цін, визначених указаною вказівкою від 25 грудня 2023 року №370/6/4/5793 (а.с.26-27).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідно до вказаної довідки за окремими назвами речового майна до компенсації визначена не ціна нового предмета, а визначена сума до компенсації, яка зменшена в залежності від часу носіння.

Таким чином, відповідачем проведено розрахунок з порушенням пункту 5 Порядку №178, оскільки вказаним пунктом визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком до вказаного Порядку №178.

Суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про те, що проведене позивачу нарахування та виплата грошової компенсації за неотримане ним речове майно не відповідає порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, при нарахуванні грошової компенсації відповідач застосував пропорцію часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.

Суд не погоджується з наведеними у відзиві на позовну заяву доводами відповідача, що нарахування грошової компенсації військовослужбовцям за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу з огляду на таке.

Завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці) визначає Інструкція №232.

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу (крім курсантів ВВНЗ, військовослужбовців строкової служби та військових ліцеїв), які проходили військову службу, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.

У разі дострокового звільнення осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, у зв`язку із скороченням штатів, хворобою та за сімейними обставинами таке утримання не проводиться. Військовослужбовці забезпечуються речовим майном, яке не було отримане впродовж служби, право на отримання якого настало, або їм виплачується грошова компенсація за цінами, що діють на час звільнення.

Однак, суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №2011-ХІІ порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки саме Порядком №178, встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони саме станом на 1 січня поточного року, відтак дії відповідача щодо нарахування та виплати при звільненні позивача компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини є протиправними.

При цьому, суд вважає, що у відповідача, як суб`єкта владних повноважень, наявний обов`язок дотримуватись вимог Закону №2011-ХІІ та Порядку №178 для уникнення звуження обсягу прав позивача як військовослужбовця.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідачем було порушено право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2024 року.

Отже, вказані дії відповідача суд оцінює як такі, що не відповідають нормативному регулюванню цих правовідносин і не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України в сфері соціального захисту військовослужбовців.

При вирішенні даного спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16, у якій зазначено, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату.

На необхідність врахування вартості майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату компенсації за речове майно, тобто застосування саме положень пункту 5 Порядку №178, вказав Верховний Суд у постановах від 25 лютого 2021 року у справі №380/2458/20, від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16.

Щодо дотримання строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спір у цій справі виник з приводу розміру грошової компенсації вартості не отриманого під час проходження військової служби речового майна, яка підлягає виплаті, зокрема, в разі звільнення військовослужбовця з військової служби.

У постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що за своєю правовою природою речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

У зв`язку з цим грошову компенсацію вартості не отриманого речового майна не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця, вимоги про стягнення якої обмежуються тримісячним строком відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі №260/4686/22.

Отже, у справах означеної категорії строк звернення до суду становить один місяць з дня, коли дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 червня 2024 року №164 старшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення з 10 червня 2024 року (а.с.10).

З цим позовом до суду позивач звернувся 23 липня 2024 року.

Станом на день звернення до суду виплата позивачу компенсації вартості за неотримане речове майно відповідачем не була проведена.

Позивач про порушення його права на отримання компенсації вартості за неотримане речове майно в повному розмірі фактично дізнався 12 липня 2024 року після отримання та ознайомлення із довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі старшому сержанту ОСОБА_1 від 07 червня 2024 року №10, яка надана відповідачем у відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 02 липня 2024 року №685/301/3435/пс (а.с. 11-13), адже саме із цієї довідки вбачається, що така компенсація нарахована із застосуванням пропорції часу.

Отже, даний позов подано у місячний строк з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 січня 2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк