Справа № 187/608/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 187/608/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року (суддя Іщенко І.М.) у справі №187/608/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: інспектора ВРПП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Петров А.Д. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову серії БАД №577052 від 06.09.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що даною постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременями безпеки. Незаконність оскаржуваної постанови позивач пов`язував з тим, що поліцейським не враховано положення ПДР, в частині визначення винятків для водіїв, які можуть бути не пристебнутими ременем безпеки, зокрема, для водіїв-інвалідів.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано правомірністю та обгрунтованістю оскаржуваної постанови з огляду на встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При цьому, судом встановлено, що оскаржуваної постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення не лише правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, а і за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП відмова надати для перевірки посвідчення водія.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на обставини, що визначені як підстави заявленого позову. При цьому, наголошує, що ним було пред`явлено на вимогу поліцейського посвідчення водія, у зв`язку з чим вважає неправомірним притягнення до відповідальності і за ч.1 ст.126 КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 06.09.2023 року інспектором ВРПП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Петровим А.Д. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №577052 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач 06.09.2023 о 12 год 50 хв під час зупинку на блок-посту « Обухівка», 26 км. а/д № Н-31 в Дніпропетровській області керував транспортним засобом автомобілем марки Renault Master, д/н НОМЕР_1 із непристебнутий ременем безпеки та відмовився надати для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1 (а);) ПДР України.

Адміністративне стягнення визначено з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до пп. 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Отже, відсутність у водія при собі посвідчення водія або не пред`явлення його для перевірки є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Так, за приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В спірній постанові відсутня інформація про докази, якими підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Таких доказів не було надано відповідачем і під час розгляду справи.

У свою чергу, позивач такий факт заперечував посилавшись на те, що на вимогу поліцейського було пред`явлено водійське посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме не доведено факт вчинення позивачем такого адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної постанови, в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУПАП.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Як вбачається з позову позивач не заперечував факт того, що він керував транспортним засобом без використання ременя безпеки. Натомість, як вбачається з позову, можливість не використання ременя безпеки позивач пов`язував з тим, що він є водієм-інвалідом.

Відповідно до п.2.3 ПДРУкраїни для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Отже, з огляду на вказані положення ПДР дозволяється не пристібатися ременями безпеки не водіям з інвалідністю, а водіям з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки.

Позивачем не було надано доказів того, що він є інвалідом і те, що в силу фізіологічних особливостей він не може користуватися ременями безпеки.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломамитягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову. При цьому суд враховує, що визнання неправомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не впливає на розмір адміністративного штрафу, який застосований до позивача спірною постановою, оскільки останній відповідає санкції ч.5 ст.121 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року у справі №187/608/24 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволенні позову.

Постанову про накладення адміністративного штрафу серії БАД №577052 від 06.09.2023, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк