Справа № 488/1284/24
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1284/24
Провадження № 2-а/488/33/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 125/2024 від 19.03.2024 р. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, за якою на нього був накладений штраф у розмірі 850 грн. Постанова мотивована тим, що позивач 12.02.2024 року о 14 год. 20 хв. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , і під час проведення звірки облікових даних було виявлено, що у період з 29.07.2002 року по теперішній час він особисто не повідомляв про зміну свого сімейного стану до органу, в якому перебуває на військовому обліку, чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних відповідно до п.п. 10, п. 1 Постанови КМУ 1487 від 30.12.2022 року.

Вказану постанову позивач вважає безпідставною і такою, що була винесена з порушенням діючого законодавства через те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки 12.02.2024 року о 14 год. 20 хв. він взагалі не відвідував ІНФОРМАЦІЯ_3 , а був примусово та незаконно затриманий і доставлений представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , до приміщення останнього 19.03.2024 року, після чого його змушували пройти комісію ВЛК та надати згоду на призов за мобілізацією.

Позивач також вказав, що він одружився у 2016 році, проте відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення та в оспорюваній постанові безпідставно та необґрунтовано вказано про те, що він з 29.07.2002 року не повідомляв про зміну свого сімейного стану. Станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення, 19.03.2024 року, передбачений законом 7-денний строк сплинув, і сплинув строк притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Посилаючись на таке, позивач просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 125/2024 від 19.03.2024 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 24.05.2024 р. було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, була направлена відповідачу та роз`яснено його право подати відзив та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав вказані матеріали, проте своїм правом на подання відзиву та/або заперечень, не скористався, тому суд розглядає справу у письмовому провадженні за наявними у ній доказами.

Дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

У статті 1 Конституції України, Україна проголошується правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. Зобов`язання держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних і справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплено як основоположні принципи в Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 № 125/2024 від 19.03.2024 р. позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вказана постанова мотивована тим, що о 14.20 12.02.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , і під час проведення звірки облікових даних було виявлено, що у період з 29.07.2002 року по теперішній час він особисто у 7-денний строк не повідомляв про зміну свого сімейного стану до органу, в якому перебуває на військовому обліку, чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних відповідно до п.п. 10, п. 1 Постанови КМУ 1487 від 30.12.2022 року.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч.7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ).

Згідно з п.1 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. за № 154), ІНФОРМАЦІЯ_5 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022 р., оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони продовжують існувати на час розгляду даної справи).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює, зокрема, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р.

Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 р.,- військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

В силу ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 р.,- громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Диспозицією ч.1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Частиною 11 ст. 38 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 р. визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Ця норма з`явилась у Законі № 2232-XII від 25.03.1992 р. із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-ІЧ від 30.03.2021 року, який набрав чинності з 23.04.2021 року.

Таким чином, зазначений обов`язок виник у призовників, військовозобов`язаних та резервістів починаючи з 23.04.2021 року, а не з 29.07.2002 року як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та в оспорюваній позивачем постанові.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затв. Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 р., на який також міститься посилання в оспорюваній постанові, набрав чинності 05.01.2023 року. До того ж, даний Порядок не містить п.п. 10 п. 1 , як це зазначено в оспорюваній постанові.

Відповідно до приписів ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:

-найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

-дату розгляду справи;

-відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

-опис обставин, установлених під час розгляду справи;

-зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

-прийняте у справі рішення.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, посадовою особою відповідача викладено узагальнений опис обставин справи, із некоректним зазначенням нормативних актів, які не можуть поширювати свою дію на період до їх прийняття.

Крім цього, статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення № 125/2024 вбачається, що він був складений 19.03.2024 року. У протоколі вказано, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.02.2024 року, і під час звірки облікових даних було виявлено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Однак, у порушення приписів ч.2 ст. 254 КУпАП, з незрозумілих причин, протокол № 125/2024 був складений посадовою особою відповідача більш ніж через місяць після виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Суд також звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 210 має дві кваліфікаційні ознаки, - це повторне, протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 цієї статті, а також вчинення такого порушення в особливий період. Проте у спірній постанові відсутні кваліфікуючі ознаки ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

-- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

- змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та не дотримано процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної позивачем постанови. Тому вважає необхідним задовольнити позов, скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову № 125/2024 від 19.03.2024 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ невідомий.

Суддя Л.І. Селіщева