Справа № 200/4331/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року Справа№200/4331/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування Наказу №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о» та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування Наказу №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о» та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що з 06.09.2022 року працює на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, має стаж державної служби більш ніж 10 років. Позивач зауважила, що згідно Наказу від 08.06.2023 року № 845-о припинено державну службу та було звільнено її з 08.06.2023 року з займаної нею посади, яка була призначена до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно п.4 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по справі 200/3002/23, яке набуло законної сили, її позов до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби був задоволений частково та було поновлено на займаній нею раніше посаді в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 20 червня 2023 року. Позивач зазначила, що у період з 04.04.2024 по 06.06.2024 року вона перебувала на лікарняному. 3 квітня 2024 року нею було отримано попередження про наступне звільнення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року № 79- ф «Про введення в дію переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до п. 1 ч.1, ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VІІ «Про правовий режим воєнного стану.». Позивач зауважила, що 30.05.2024 року відповідачем було прийнято Наказ «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року № 566-0» № 683-о, яким припинено державну службу та звільнено її з 07 червня 2024 року з займаної нею посади у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, що Наказ відповідача № 683-о є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що згідно з наказом від 03.04.2024 №419-о, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №200/3002/23, Головним управлінням ДПС у м. Києві було поновлено позивача на посаді державного інспектору сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцяти місячного строку після припинення чи скасування воєнного стану з 20.06.2023. У зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 №79-ф «Про введення в дію Переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 ГУ ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 ч.1 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» позивача було попереджено про наступне звільнення листом, що був надісланий шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, а саме на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та за допомогою мобільного додатку Viber на телефон НОМЕР_1 . Відповідач зауважив, що факт завчасного попередження про наступне вивільнення працівника з посади державної служби не заперечується та підтверджується позивачем відповідно до позовної заяви. Відповідач зазначив, що Протоколом від 03.04.2024 №82-ПДІ було зафіксовано факт про доведення інформації/документів до відома позивача, з урахуванням наведеного відповідачем дотримано усі встановлені законом вимоги щодо попередження позивача про наступне звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 цього Закону. Відповідач зазначив, що Головним управлінням було видано наказ від 03.05.2024 №566-о про звільнення позивача з 08.05.2024 та позивачу була надіслана відповідна копія наказу від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о» двічі: засобами електронної пошти та засобами поштового зв`язку «Укрпошта». У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача до наказу від 03.05.2024 №566-о про звільнення були внесені зміни наказами від 09.05.2024 №596-о, 14.05.2024 №613-о, 22.05.2024 №658-о, 30.05.2024 №683-о. Відповідач зауважив, що позивач у своїй позовній заяві зазначила, що з моменту попередження про звільнення і по дату звільнення, Головне управління не пропонувало іншої рівнозначної посади державного службовця та/або іншої роботи (посади державного службовця). У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру звільнення передбачену ст.87 Закону №889-VIII, а наказ ГУ ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о» є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що відповідно до абз.2 ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» позивач не могла бути переведена на іншу посаду, оскільки була призначена на посаду державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському району ГУ ДПС у м. Києві, яку скорочено, без конкурсу, тому вакантні посади позивачу не пропонувались. На підтвердження зазначеного відповідач зазначив про наявність роз`яснень Національного агентства України з питань державної служби від 24.04.2024 №181-р/з, окрім цього позивач не прийняла до уваги наявність інших правових норм, які регулюють відносини прийняття, проходження і припинення державної служби. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що він керується чинним законодавством України та зобов`язаний у питаннях, що стосуються прийняття, проходження і припинення державної служби керуватися не лише нормами Закону України «Про державну службу», але і нормами спеціального закону, що регулює діяльність державних органів в період дії воєнного стану. Оскільки на момент попередження про звільнення та на дату винесення оспорюваного наказу про звільнення позивача діяла встановлена ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» імперативна спеціальна норма щодо заборони переведення на інші посади державної служби. Таким чином, Головним управлінням було цілком правомірно на виконання вищезазначених норм законодавства здійснена процедура звільнення позивача з державної служби. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила наступне, що звільнення особи з державної служби з підстав скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців допускається та є правомірним лише у випадку, коли державного службовця було попереджено про наступне звільнення у строки, встановлені Законом, та неможливо запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних здібностей. Водночас, приписи ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» дозволяють здійснити таку процедуру без обов`язкового проведення конкурсу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 380/9574/21, від 23.02.2023 у справі № 140/9066/21, від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21 та від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22. Позивач вважає, що у порушення наведених законодавчих приписів, встановлених ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», при її звільненні відповідачем не було дотримано процедури припинення державної служби, оскільки відповідач не запропонував їй жодної із вакантних посад чим порушив вимоги ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу». Позивач зауважила, що Наказом відповідача від 05 вересня 2022 року №1038-о «Про призначення ОСОБА_1 » її призначено з 06 вересня 2022 року на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві до призначення на цю посаду переможця конкурсу, або до спливу дванадцяти місячного строку після припинення чи скасування воєнного стану у тому числі на умовах, визначених статтею 10 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» (зі змінами) з 01 грудня 2022 року. Позивач зауважила, що 03.04.2024 року нею було отримано попередження про наступне звільнення та відповідач наголошує, що згідно з Законом України від 12 травня 2015 року № 389 «Про правовий режим воєнного стану» державні службовці призначені відповідно до статті 10 Закону не можуть бути переведені на інші посади державної служби». Проте, ні ст. 10 Закону України №389-VIII, ні іншими положеннями даного закону не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців. Позивач вважає, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не звільняє суб`єкта призначення від обов`язку дотримуватись положень ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» під час процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців. Позивач наголосила, що відповідач був зобов`язаний запропонувати їй вакантні посади з урахуванням її кваліфікації та інших обставин. Позивач вважає, що виокремлення одних державних службовців по відношенню до інших в залежності від дати призначення на посаду, фактично має ознаки трудової дискримінації. А саме: з логіки відповідача слідує те, що державні службовці, призначені у відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» фактично не мають гарантій від незаконного звільнення через те, що можливості скористуватися процедурою переведення на іншу посаду у них відсутня. Позивач звернула увагу, що рішення, яким її поновлено на посаді, набуло законної сили 25.03.2024 року, тобто тоді, коли діяв Штатний розпис саме на 2024 рік ГУ ДПС у м. Києві, введений в дію Наказом від 26.01.2024 року № 1-ф. Будь-яких доказів того, що посада головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві була виведена зі штату у 2024 році відповідачем не надано. Позивач зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги.

Відповідач надав додаткові пояснення по справі, в яких зазначив наступне, що відповідно до ст.28 Закону «Про правовий режим воєнного стану», нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідач наголосив на тому, що на момент попередження про звільнення позивача діяв воєнний стан, під час прийняття оскаржуваного наказу він діяв у спосіб і в межах визначених чинним законодавством України. Щодо прийняття рішення про скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату, є дискреційним повноваженням суб`єкта призначення. Це означає, що керівництво державного органу має право самостійно ухвалювати рішення про такі зміни на підставі власного розсуду, зважаючи на необхідність оптимізації роботи органу, підвищення ефективності або перерозподілу обов`язків між працівниками та суд має право перевіряти лише правомірність дій органу державної влади, але не визначати яким чином вправі діяти суб`єкту владних повноважень та яким чином він повинен приймати рішення. Відповідач зауважив, що таким чином, скорочення посади позивача відбулось правомірно у 2023 році, відповідно до штатного розпису, що діяв на момент скорочення, частиною першою статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у Постанові від 29.01.2020 у справі №825/1017/17. Позивач відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року була поновлена на роботі з 20 червня 2023 року, тобто, на момент поновлення позивача діяв штатний розпис 2023 року, з якого, відповідно до Переліку 6 змін, було виведено посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Витребувано у відповідача: матеріали особової справи позивача, з часу призначення її на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві (тобто, з 06.09.2022 року); накази щодо призначення, проходження служби, звільнення позивача з посади; докази про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; засвідчений належним чином Наказ ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року №79-ф «Про введення в дію переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві»; Наказ від 30.05.2024 року №683-о; Наказ від 03.05.2024 року №566-о; докази ознайомлення позивача з наказами; посадова інструкція посади, яку займала позивач, а також посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом; службова характеристика позивача та довідка про трудовий стаж (або засвідчена копія трудової книжки); довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за шість останніх місяців, що передували звільненню; довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 ; штатні розписи до внесення змін та після, а також інші докази, які на думку відповідача мають значення для об`єктивного вирішення справи по суті.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено - 02.07.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вже раніше було встановлено та зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 20.10.2023 року, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (), у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно зі статтею 43 Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 05 вересня 2022 року №1038-о «Про призначення ОСОБА_1 » призначено з 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві до призначення на цю посаду переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 06 жовтня 2022 року №1306-о присвоєно з 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , головному державному інспектору сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, 6 ранг державного службовця у зв`язку із закінченням випробувального терміну.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 08 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » застосовано до державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві Назаренко Любові Миколаївни дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу». Звільнено з посади державної служби ОСОБА_1 , головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, за вчинення нею дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші), наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №195-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » (зі змінами).

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » а саме:

пункт 1 викладено в такій редакції:

«1. Припинити державну службу та звільнити 13 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

У разі тимчасової непрацездатності державного службовця датою звільнення вважати перший робочий день, наступний день за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність.»

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 15 червня 2023 року №200-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » внесено до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » зміни, а саме:

1.1. викласти преамбулу у такій редакції:

«У зв`язку з надходженням листка непрацездатності №8356427-1, враховуючи вимоги частини четвертої статті 74 Закону України «Про державну службу»;

1.2. викласти пункт 1 у такій редакції:

«Застосувати до головного державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві Назаренко Любові Миколаївни дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу», який полягає у порушенні Присяги державного службовця.

Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші).

Ураховуючи відсутність ОСОБА_1 на службі, дисциплінарне стягнення застосувати до неї перший робочий день повернення до виконання посадових обов`язків.»

1.3. пункт 2 - виключити, у зв`язку з цим пункт 3 вважати пунктом 2, пункт 4 - пунктом 3.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс із змінами внесеними наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 15 червня 2023 року №200-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » застосовано до головного державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві Назаренко Любові Миколаївни дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу», який полягає у порушенні Присяги державного службовця. Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші). Ураховуючи відсутність ОСОБА_1 на службі, дисциплінарне стягнення застосувати до неї перший робочий день повернення до виконання посадових обов`язків.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 19 червня 2023 року №905-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про звільнення ОСОБА_1 » внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме:

пункт 1 викласти у такій редакції:

«1. Припинити державну службу та звільнити 19 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

У разі тимчасової непрацездатності державного службовця датою звільнення вважати перший робочий день, наступний день за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 20.10.2023 вирішено, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » №195-дс від 08 червня 2023 року (зі змінами, внесеними наказом №197-дс від 12 червня 2023 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року»).

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » №198-дс від 13 червня 2023 року (зі змінами, внесеними наказом №200-дс від 15 червня 2023 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс»).

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08 червня 2023 року №845-о (зі змінами, внесеними наказом від 13 червня 2023 року №878-о «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказом від 19 червня 2023 року №905-о).

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 20 червня 2023 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 червня 2023 року по 20 жовтня 2023 року у розмірі 73899 (сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 37 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 25.03.2024 року, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 200/3002/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 20.10.2023 набрало законної сили 25.03.2024 відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, Головним управлінням ДПС у м. Києві згідно з наказом від 03.04.2024 №419-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 », на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №200/3002/23:

- п.1, скасовані накази Головного управління ДПС у м. Києві: від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; від 13.06.2023 №878-о «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; від 19.06.2023 №905-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- п.2, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, з 20.06.2023;

- п.3, враховано що ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг державного службовця;

- п.4, встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад відповідно до штатного розпису у розмірі 8200 гривень на місяць, надбавку за 6 ранг державного службовця; управлінню інфраструктури та господарського забезпечення провести вступні інструктажі з питань охорони праці, цивільного захисту, пожежної безпеки та дій у надзвичайних ситуацій.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.04.2024 №7-дс «Про втрату чинності наказів Головного управління ДПС у м. Києві», на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №200/3002/23 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі №200/3002/23, скасовані накази Головного управління ДПС у м. Києві, а саме: від 08.06.2023 №195-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 »; від 12.06.2023 №197-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №195-дс»; від 13.06.2023 №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 »; від 15.06.2023 №200-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13.06.2023 №198-дс».

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , запис №18 - записи за №16,17 вважати не дійсними. Поновлено на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану. В графі «на підставі чого внесено запис», зазначено наказ від 03.04.2024 №419-о.

Позивач перебувала на лікарняному з 04 квітня 2024 по 06 червня 2024 року, що підтверджується позовною заявою та не заперечується сторонами по справі.

Головним управлінням ДПС у м. Києві було видано Наказ від 20.10.2023 №79-ф «Про введення в дію Переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 якого, наказано ввести в дію затверджений 20.10.2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до наявної копії вищезазначеного Переліку №6 в матеріалах справи судом встановлено, що виводиться зі штатного розпису по Державній податковій інспекції в Оболонському районі з відділу реєстрації та обліку платників - начальник відділу у кількості одна посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади; сектор ведення облікових справ платників - головний державний інспектор у кількості 1 посада (в даному випадку посада, яку обіймала позивач на час її звільнення); сектор організації роботи ЦОП - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості дві посади, загалом було виведено 8 посад.

Головним управління ДПС у м. Києві було надіслано позивачу попередження про наступне звільнення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі Наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року № 79-ф «Про введення в дію переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VІІ «Про правовий режим воєнного стану.».

Отримання вищезазначеного попередження про звільнення позивачем не заперечується по справі, що підтверджується зазначеним нею у її позовній заяві.

Відповідно до наявної копії в матеріалах справи Наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26.01.2024 №1-ф «Про введення в дію Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до якого наказано до п.1 ввести в дію з 01.01.2024 Штатний розпис на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, затверджений 04.01.2024 в.о. Голови Державної податкової служби України.

Відповідно до вищезазначеного Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, зокрема, по Державній податковій інспекції в Оболонському районі, зокрема, сектор ведення облікових справ платників налічує дві посади: завідувач сектору - в кількості одна посада, головний державний інспектор - в кількості одна посада.

Щодо інших наявних в матеріалах справи Наказів стосовно введення в дію Переліку змін до Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, а саме: від 30.04.2024 №28-ф; від 30.04.2024 №29-ф та від 25.04.2024 №23-ф, не містять даних щодо виведення будь-яких посад з штатного розпису з Державної податкової інспекції в Оболонському районі.

Як встановлено судом та підтверджується наявною копією в матеріалах справи наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 », п.1 - припинено державну службу та звільнено 08 травня 2024 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Відповідно до частини п`ятої ст.87 Закону України «Про державну службу» у разі тимчасової непрацездатності державного службовця, датою звільнення буде вважатися перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність; п.2 - виплатити вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу»; п.3 - виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 06.09.2022 по 05.09.2023 року, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 06.09.2023 по 31.12.2023, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 01.01.2024 по 08.05.2024 та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 21.11.2022 по 20.11.2023, тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 21.11.2023 по 20.11.2024. Підстава: попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 .

В подальшому, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача, відповідачем неодноразово вносилися зміни до вищенаведеного наказу, а саме: наказ від 09.05.2024 №596 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»; наказ від 14.05.2024 №613-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»; наказ від 22.05.2024 №658-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о».

Як встановлено судом та підтверджується наявною копією в матеріалах справи наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о», яким відповідно до ч.5 ст.87 Закону України «Про державну службу»: п.1 - внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: абзац перший пункту 1 викласти в такій редакції: «1. Припинити державну службу та звільнити 07 червня 2024 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»; п.3 наказу викласти в такій редакції - виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 06.09.2022 по 05.09.2023 року, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 06.09.2023 по 31.12.2023, тривалістю 13 календарних днів за період роботи з 01.01.2024 по 07.06.2024 та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 21.11.2022 по 20.11.2023, тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 21.11.2023 по 20.11.2024. Підстава: витяги з Електронного реєстру листків непрацездатності №22804377-1; №22898809-1; №23056003-1; №23191378-1.

Відповідно до копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , відповідачем зроблений запис №19 від 07.06.2024 - припинено державну службу та звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». В графі «на підставі чого внесено запис», зазначено наказ від 03.05.2024 №566-о, наказ від 30.05.2024 №683-о.

Суд зауважує, що спірних питань про належне повідомлення та отримання позивачем вищезазначених наказів відносно її звільнення між сторонами не існує, що підтверджується позовом, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив та додатковими поясненнями відповідача.

Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо прийнятого наказу Головним управлінням ДПС у м. Києві №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о», відповідно до якого позивача було звільнено з займаної нею посади - головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про державну службу», у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу», державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.

Тобто, приписами ч.1 ст.41 Закону України «Про державну службу» дозволено здійснити таку процедуру без обов`язкового проведення конкурсу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 380/9574/21, від 23.02.2023 у справі № 140/9066/21, від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21 та від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону).

Підстави для припинення державної служби визначені в статті 83 Закону № 889-VIII, зокрема, державна служба припиняється: за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

При цьому, згідно із пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу», посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

За визначенням п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу», рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було ознайомлено з попередженням про наступне звільнення. При цьому, позивачем не оскаржується сам порядок доведення до її відома інформації про наступне звільнення.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

За результатами системного аналізу положень ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» суд доходить висновків, що при звільненні державного службовця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»: державного службовця попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів про звільнення; одночасно з попередженням про звільнення державному службовцю пропонується інша рівнозначна посада державної служби або, як виняток, нижча посада державної служби, і лише у випадку відсутньої можливості запропонувати відповідні посади чи у разі відмови від запропонованих посад, законом надається можливість звільнити державного службовця. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Частиною п`ятою статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Згідно з частиною шостою статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

- змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до частин першої - третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до приписів ст.49-2 КЗпП України, вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний службовець підлягає звільненню за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» лише у тому випадку, якщо у відповідному державному органі чи установі відсутні вакансії інших посад державної служби, рівнозначних або навіть нижчих, або ж, якщо державний службовець відмовився від запропонованих вакансій.

Відповідно до цього, керівник державної служби зобов`язаний запропонувати такому державному службовцю всі вакансії, які існують в установі, в першу чергу ті, які є рівнозначними тій посаді, яку він займав, або навіть і нижчу займаній ним посаді, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей, незалежно від того, в якому структурному підрозділі державний службовець працював.

Доведення відсутності можливості запропонувати державному службовцю, посада якого скорочується, іншу рівнозначну посаду державної служби, покладається на керівництво відповідної державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 05 квітня 2023 року у справі №640/12871/21 та від 12 квітня 2023 року у справі №340/1791/22 Верховний Суд резюмував, що у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом зазначив, що: - «Разом із тим, з моменту попередження про моє наступне вивільнення і по дату звільнення з державної служби відповідачем не пропонувалось мені іншої рівноцінної посади державної служби та/або іншої роботи (посади державної служби), що свідчить про порушення передбаченої статтею 87 Закону № 889-VІІІ процедури звільнення.».

З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що звільнення особи з державної служби з підстав скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців допускається та є правомірним лише у випадку, коли державного службовця було попереджено про наступне звільнення у строки, встановлені Законом, та неможливо запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Відповідач по суті підтвердив те, що в частині процедури звільнення позивача, останньому не було запропоновано іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, про що він зазначив у своєму відзиві: - «У зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 №79-ф «Про введення в дію Переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 ГУ ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 ч.1 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» позивача було попереджено про наступне звільнення листом…[…]. Отже, Відповідачем дотримано усі встановлені законом вимоги щодо попередження позивача про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону. […]. Позивач в позовній заяві зазначає, що з моменту попередження про звільнення і по дату звільнення, ГУ ДПС у м. Києві не пропонувало іншої рівнозначної посади державного службовця та/або іншої роботи (посади державного службовця). У зв`язку з вищезазначеним Позивач вважає, що Відповідачем порушено процедуру звільнення передбачену статтею 87 Закону №889-VIII, а наказ ГУ ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о» є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Позивач не могла бути переведена на іншу посаду, оскільки була призначена на посаду державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві, яку скорочено, без конкурсу, тому вакантні посади позивачу не пропонувались. На підтвердження своєї позиції наводимо також роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 24.04.2024 №181-р/з, відповідно до якого Законом України «Про правовий режим воєнного стану» не врегульовано порядок вивільнення державних службовців, призначених на посади відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 10 цього Закону, за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу.».

Суд зауважує відповідача, що відповідно до резолютивної частини ухвали Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4331/24 від 02.07.2024 у нього було витребувані наступні документи, зокрема: «…докази про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; посадова інструкція посади, яку займала позивач, а також посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом…».

Відповідачем не було надано на адресу суду доказів про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом.

Суд розглянувши подані відповідачем в якості доказів копії Наказу від 20.10.2023 №79-ф та Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік, встановив, що були виведені, зокрема, зі штатного розпису по Державній податковій інспекції в Оболонському районі, з відділу реєстрації та обліку платників - начальник відділу у кількості одна посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади; сектор ведення облікових справ платників - головний державний інспектор у кількості 1 посада (в даному випадку посада яку обіймала позивач на час її звільнення); сектор організації роботи ЦОП - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості дві посади, загалом було виведено 8 посад, що також не заперечується позивачем по справі відповідно до наданої нею відповіді на відзив, в якій вона зазначила: - «Згідно позиції відповідача, скорочення моєї посади відбулося саме на підставі Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року № 79-ф «Про введення в дію переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві». Відповідно до Переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік ГУ ДПС у м. Києві, затвердженого 20.10.2023 року виводяться зі штатного розпису: одна посада головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві (стор. 3).».

В той же час відповідно до цього ж Наказу та Переліку №6 змін до штатного розпису, було навпаки введено до штатного розпису: сектор реєстрації та обліку платників - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості 2 посади; відділ ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - заступник начальника відділу у кількості 1 посада та відділ організації роботи ЦОП - начальник відділу у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади, загалом вводиться до штатного розпису 25 посад та загалом затверджено з урахуванням змін кількість штатних посад - 2518.

Тобто, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві у зв`язку зі скороченням посади державної служби не змінилась та становила - 2518 посад.

Суд зауважує, що відповідно до Наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26.01.2024 №1-ф «Про введення в дію Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Штатного розпису на 2024 рік кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві становила - 2518 посад.

Відповідно до Наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 №28-ф «Про введення в дію Переліку №2 змін до Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Переліку №2 змін Штатного розпису на 2024 рік кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві з урахуванням змін становила - 2518 посад.

Відповідно до Наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 №29-ф «Про введення в дію Переліку №3 змін до Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Переліку №3 змін Штатного розпису на 2024 рік кількість штатних посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві з урахуванням змін становила - 2518 посад.

Також суд погоджується з позицією позивача викладеною нею у її відповіді на відзив, а саме: «Проте звертаю увагу суду, що рішення, яким мене поновлено на посаді, набуло законної сили 25.03.2024 року, тобто тоді, коли діяв Штатний розпис саме на 2024 рік ГУ ДПС у м. Києві, введений в дію Наказом від 26.01.2024 року № 1-ф. Будь-яких доказів того, що посада головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві була виведена зі штату у 2024 році відповідачем не надано.».

Відповідач заперечуючи проти вищезазначеного у своїх додаткових поясненнях зазначив, що: «Позивач відповідно до Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року була поновлена на роботі з 20 червня 2023 року. Тобто, на момент поновлення Позивача діяв Штатний розпис 2023 року, з якого, відповідно до Переліку 6 змін, було виведено посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві.».

Суд не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки позивача було звільнено з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві 07 червня 2024 року, відповідно, на час її звільнення діяв Штатний розпис на 2024 рік ГУ ДПС у м. Києві, який було затверджено згідно наказу 1-ф від 26.01.2024, відповідно до якого в Державній податковій інспекції в Оболонському районі були передбачені дві посади в секторі ведення облікових справ платників - завідувач сектору та головного державного інспектора.

Щодо інших наданих відповідачем в якості доказів штатних розписів на 2024 рік, судом не встановлено виведення посади зі штатного розпису, яку займала на час звільнення позивач.

Суд зауважує, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей з урахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби.

Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 року по справі № 140/9066/21 визнав застосовною до правовідносин про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015, після внесення змін до частини третьої статті 87 цього Закону, правову позицію, неодноразово висловлену Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі № 813/1715/16 та інших, за якою, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Також у постановах від 21 грудня 2023 року у справі № 140/8173/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 640/12871/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Отже з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» одночасно з попередженням про звільнення, а також протягом усього часу з дати попередження про звільнення до дати прийняття оскаржуваного наказу, позивачу не було запропоновано рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Вжите у ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» слово «пропонує» означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Питання - пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні, законодавець не залишив на розсуд суб`єкта призначення, а визначив як обов`язок, який покладено на суб`єкта призначення, проте Головне управління ДПС у м. Києві такий обов`язок не виконала.

Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів того, що на час затвердження штатного розпису у 2024 році ОСОБА_1 неможливо було працевлаштувати на посади, докази того, що відповідачем досліджувалося питання переважного права на залишення її в ГУ ДПС у м. Києві відсутні, оскільки позивачці вакантні посади взагалі не було запропоновано.

Таким чином, встановлені судом порушення ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» відповідачем процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, які впливають на остаточний її результат, яким - в контексті цієї справи - є спірний наказ про звільнення позивача, який не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а значить є протиправним, та як наслідок підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у подібних справах у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №400/262/19, від 20.03.2023 у справі №580/7962/21, від 11.05.2023 у справі №380/13484/21, від 23.02.2023 у справі №140/9066/21, від 05.04.2023 у справі №640/12871/21, від 22.12.2022 у справі №640/17678/21.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, суд резюмує, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу», що має наслідком скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на попередньо займаній посаді.

Відтак, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування саме первинного наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о».

Так, у зв`язку із скасуванням основного наказу, всі інші накази, якими вносились зміни до основного наказу, втрачають чинність автоматично, що не обов`язково зазначати в резолютивній частині рішення.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи протиправність наказу, яким позивача було звільнено з займаної нею посади, суд вважає за належне поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно пункту 5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про середню заробітну плату видану Головним управлінням ДПС у м. Києві від 11 липня 2024 року № 10-304, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1 271,55 грн.

Спірних питань між сторонами щодо середньоденної заробітної плати відповідно до наданих ними заяв по суті справи не виникало.

Кількість робочих днів за період з 08 червня 2024 року (наступний день після звільнення) по 13 вересня 2024 року дорівнює 70 (з 08 червня 2024 - 15 днів, липень 2024 року - 23 день, серпень 2024 року - 22 дні, вересень 2024 року - 10 днів).

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року, що підлягає сплаті на користь позивача, становить 89008,50 грн. (середньоденна заробітна плата 1 271,55 грн. * 70 днів).

Відтак, в порядку статті 235 КЗпП України позовні вимоги щодо середнього заробітку підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року у розмірі 89 008,50 грн.

У відповідності з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Відтак, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо посилань відповідача на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.

Судом було встановлено, що наказом №1038-о від 05.09.2022 позивача призначено на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві до призначення на цю посаду переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, умовами призначення в даному наказі зазначені - ч.5 ст.10 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», статті 46 та 52 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 №1346 «Деякі питання оплати праці державних службовців податкових органів», п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229.

В подальшому позивач отримала попередження про наступне звільнення за підписом в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві Ольги Ліщинської, в якому було зазначено посилання на п.1 ч.1 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану».

Проте, ні ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ні іншими положеннями даного закону не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Таким чином, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, а отже необхідно керуватися спеціальним законом, який регулює відносини щодо припинення державної служби із зазначених підстав є саме Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зокрема ч. 3 ст. 87 даного Закону.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що до спірних правовідносин, які пов`язані саме з припиненням державної служби з вищевказаних підстав, підлягають застосуванню норми спеціального законодавства, а саме ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу». В свою чергу, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не підлягають застосуванню у даній справі, що стосується питання відсутності підстав для запропонування позивачу інших наявних вакантних посад.

Отже, положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не звільняє суб`єкта призначення від обов`язку дотримуватись положень ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» під час процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Частина 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка є спеціальною нормою, не містить жодних виключень, за наявності яких суб`єкт призначення звільнявся би від обов`язку дотримуватись положень даної норми під час здійснення процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, в т.ч. й щодо переведення державного службовця за його згодою на одну з вакантних посад.

За таких підстав, незалежно від того, чи призначений державний службовець на посаду без проведення конкурсу на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», чи за результатами проведеного конкурсу, суб`єкт призначення у разі здійснення процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, зобов`язаний перевести державного службовця за його згодою на одну з вакантних посад.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Частиною 2 статті 64 Конституції України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан.

З метою врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу, враховуючи необхідність забезпечення збалансованості між скороченням видатків роботодавців на оплату відпусток, надурочних годин, годин роботи у святкові та вихідні дні тощо, та забезпеченням мінімально необхідних прав та гарантій працівників, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-IX.

Статтею 1 Закону передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами 2 та 3 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З огляду на зазначене, судом не встановлено, що даним законом обмежено гарантоване Конституцією України, а саме частиною 6 статті 43, право громадян на захист від незаконного звільнення.

Водночас, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» взагалі не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, на дату звільнення позивача з посади діяла норма, яка передбачала, що з попередженням про звільнення роботодавець одночасно повинен пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При чому як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, відповідачем не було запропоновано позивачу, одночасно з попередженням, вакантних посад (рівнозначної або як виняток нижчої) відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Щодо посилань відповідача на роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 24.04.2024 №181-р/з «щодо звільнення державних службовців, призначених відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд зауважує, що останній абзац даних роз`яснень містить припис, що: - «Окремо повідомляємо, що роз`яснення міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише інформаційний характер і не встановлюють правових норм.».

Отже, з врахуванням вищенаведеного суд не сприймає посилання відповідача на ці роз`яснення оскільки вони не встановлюють правових норм.

Відповідно до приписів ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о», поновити позивача на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 08 червня 2024 року та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року у розмірі 89 008,50 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч вісім) грн. 50 коп., допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2024 року позивача було звільнено від сплати судового збору, таким чином суд дійшов до висновку, що підстави для розподілу судового збору в даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.33/19, ) про визнання протиправним та скасування Наказу №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о» та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві () від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о».

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 08 червня 2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.33/19, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року у розмірі 89 008,50 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч вісім) грн. 50 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 вересня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець