Справа № 320/21308/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Київ № 320/21308/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий/податковий орган) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку;

- зобов?язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 29.09.2023 №, 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 29.09.2023 №Ф-60949-У.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність рішення відповідача про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку з огляду на те, що вказане рішення прийнято з порушенням процедури порядку анулювання реєстрації платника єдиного податку. Зокрема, позивачем наголошено на тому, що передумовою прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення перевірки, висновки якої повинні бути викладені у відповідному акті. Натомість, акт перевірки та докази на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відсутні.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), які були прийняті внаслідок втрати ФОП ОСОБА_2 статусу платника єдиного податку, позивачем, серед іншого, вказано про відсутність у неї обов`язку подавати податкові декларації про майновий стан і доходи як платника податків на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим висновки контролюючого органу з приводу несвоєчасного подання декларацій про майновий стан та доходи за 2018 та 2019 роки є необґрунтованими.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. від 15.05.2024 №44130) відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949У у межах виконавчого провадження №73327354.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що позивачем не наведено жодної норми, якою прямо передбачено, що передумовою анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення перевірки. Також відповідач послався на правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки позивачем не було надано первинних документів на спростування позиції податкового органу. За посиланням відповідача, запити про надання первинних документів направлялись на податкову адресу позивача, що відповідає положенням пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України.

У відповіді на відзив позивач вказала, що направляючи їй повідомлення про початок перевірки, наказ про призначенян перевірки та запит про надання документів, контролюючий орган зобов`язаний був пересвідчитися в актуальності та належності адреси реєстрації ФОП ОСОБА_2 для направлення відповідної кореспонденції, однак відповідачем таких дій зроблено не було, що, на думку позивача, свідчить про нехтування останнім покладених на нього обов`язків.

Окрім того, за посиланням позивача, відповідачем не спростовуються її доводи про те, що обов`язок надання контролюючому органу інформації про зміну адреси реєстрації покладається не на фізичну особу, а на орган, який здійснює державну реєстрацію таких змін. Вважає, що відповідачем також не було обґрунтовано дотримання ним обов`язку, передбаченого пунктом 21.1.9 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, з приводу того, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет.

Позивачем вказано, що вона була позбавлена можливості надати контролюючому органу документи, які могли б суттєво вплинути на результати перевірки.

Також позивачем подано до суду клопотання про залишення відзиву без розгляду з підстав пропуску процесуального строку на його подання.

Вирішуючи питання щодо прийняття відзиву на позовну заяву, суд враховує важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 акцентовано на тому, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України.

У постанові від 30.01.2020 у справі №500/787/19 Верховний Суд вказав на те, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.

Відтак, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, дотримання принципу рівності сторін процесу, суд доходить висновку про прийняття відзиву на позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Протокольною ухвалою суду від 08.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 31.07.2024, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (на підставі свідоцтва про шлюб від 04.06.2022 серії НОМЕР_1 прізвище змінено на " ОСОБА_3 ") з 20.04.2016 по 29.04.2021 перебувала на обліку в Державній податковій інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києва як фізична особа-підприємець та з 01.05.2016 (номер запису 0035506) здійснювала підприємницьку діяльність.

З 01.05.2016 ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати з основним видом діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет (код КВЕД-47.91).

Позивачем 07.02.2019 було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 1 494 433,98 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік становила 9 828,72 грн.

Позивачем 05.02.2020 було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фіизчної особи-підпримця за 2019 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 1 454 107,53 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2019 рік становила 11 016,72 грн.

Позивачем 04.02.2021 подано звітну податкову декларацію платника єдинеого податку - фізичної особи-підприємця за 2020 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 482 504,15 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2020 рік становила 21 398,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ виключено фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку, оскільки у неї наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

У подальшому, Головним управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_2 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 29.04.2021 та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.04.2016 по 29.04.2017, за наслідками якої складено Акт від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/.

Згідно висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/ контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_2 :

- пп. 49.18.5 п.49.18 ст.49 та п.п.177.5.2 п.177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018, 2019 роки;

- п.177.1, п. 177.2. ст.177 Податкового кодексу України, - занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.07.2018 по 29.04.2021 у сумі 612 948,16 грн., в т.ч. по періодах: 2018 рік - 267 930,00 грн; 2019 рік - 261 739,36 грн; 2020 рік - 83 278,80 грн;

- п.16 прим. 1 підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, - занижено суму військового збору у розмірі 51 079,01 грн, в т.ч. по періодах: за 2018 рік - 22 327,50 грн; за 2019 рік - 21 811,61 грн; за 2020 рік - 6 939,90 грн;

- ст. 6 п. 2 п.п. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування", в частині подання за невстановленою формою (не вірно вказано код категорії 30) звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2018-2019 роки;

- абз.3, п. 8, ст. 9. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями, а саме занижено єдиний соціальний внесок на суму 307 787,94 грн. в т.ч. по періодам: 2018 рік у сумі 68 801,04 грн, 2019 рік у сумі 154 234,08 грн, 2020 рік у сумі 84 752,82 грн;

- абз. 3 п. 8. ст. 9. Закону №2464-VI, у результаті несвоєчасної сплати єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців за IV кв. АДРЕСА_1 року, III-IV кв. 2019 року;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.4 ст. 183, ст. 187, п. 201.8. ст. 201 Податкового кодексу України, - не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 788 055 грн, а саме по періодах: 2018 рік - 298 827 грн, 2019 рік - 290 822 грн, 2020 рік - 96 501 грн, 2021 рік - 101 905 грн;

- п. 44,1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, в частині не надання документів на перевірку.

На підставі висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/ контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 29.09.2023 №, 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У.

Незгода з позивача з рішенням про виключення її з реєстру платників єдиного податку, податковими повідомленнями-рішеннями та вимогою про сплату боргу (недоїмки), обумовила на звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються нормами глави І розділу ХІV Податкового кодексу України "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" (далі - ПК України, в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 298.1 статті 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Абзацом 1 пункту 294.1 статті 294 ПК України передбачено, що Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Пунктом 294.2 статті 294 ПК України визначено, що податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Разом з цим, у відповідності до пункту 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, в розрізі приписів пункту 299.2 статті 299 ПК України, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 21.05.2020 у справі №820/5346/17, від 22.06.2022 у справі № 810/2065/18.

Окрім того, у постанові від 22.09.2020 (справа №520/8836/18) Верховний Суд зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку, підставою для його прийняття стали норми підпункту 299.10.3 пункту 299.10 статті 299, з урахуванням положень абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України (у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів).

У той же час з вказаного рішення встановлено, що підставою для його прийняття стала доповідна записка від 18.08.2018 №8348/26-15-13-02-17.

Відповідачем у своєму листі від 02.04.2024 №33030/6/26-15-24-01-19-08 повідомлено, що Акт камеральної перевірки не складався, рішення винесено на підставі доповідної записки про наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.06.2018 №8348/26-15-13-02-17.

Відтак, всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України перевірку з вказаного питання податковим органом проведено не було, відповідно і акт перевірки останнім не складався.

Суд звертає увагу, що Податковим кодексом України закріплена чітка послідовність дій, які мають бути обов`язково вчинені контролюючим органом до прийняття відповідного рішення (проведення перевірки платника єдиного податку, виявлення допущення ним порушення, зокрема, встановлення факту наявності податкового боргу, складання акта перевірки та прийняття на його підставі рішення). Іншої процедури законодавчо не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято рішення від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку не на підставі акту перевірки, оскільки перевірки позивача не проводилась, а за наслідком аналізу даних ІКП, в результаті якого встановлено обставину щодо наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Як зазначено в листі Головного управління ДПС у м. Києві від 02.04.2024 №33030/6/26-15-24-01-19-08, згідно з даними інтегрованих карток на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у ФОП ОСОБА_2 наявний податковий борг з єдиного податку, а саме: 01.01.2018 - 1920,00 грн; 01.02.2018 - 2664,60 грн; 01.03.2018 - 3409,20 грн; 01.04.2018 - 4153,80 грн; 01.05.2018 - 2715,66 грн; 01.06.2018 - 3460,26 грн.

Заборгованість по єдиному податку виникла у зв`язку з відсутністю інформації в інтегрованій картці платника про сплату авансових внесків по єдиному податку з фізичних осіб.

Отже, згідно з даними інтегрованих карток, податковий орган дійшов висновку, що на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у позивача був наявний податковий борг з єдиного податку, а саме: 01.01.2018 - 1920,00 грн; 01.02.2018 - 2664,60 грн; 01.03.2018 - 3409,20 грн; 01.04.2018 - 4153,80 грн; 01.05.2018 - 2715,66 грн; 01.06.2018 - 3460,26 грн.

Наведене свідчить про порушення контролюючим органом процедури прийняття спірного рішення, яке прийнято за відсутності законодавчо визначеної підстави - акта перевірки.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Отже, нормами ПК України передбачено право платника податків у разі незгоди з висноками камеральної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, подати протягом п`яти робочих днів, з дня, наступного за днем отримання акта (довідки), до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, свої заперечення та/або додаткові документи, а у зв`язку з недотриманням контролюючим органом вимог законодавства щодо обов`язку прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп на підставі акта перевірки.

Однак, прийнявши оскаржуване рішення про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку без складання акта перевірки та всупереч пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, позивач була позбавлена такого права на подання заперечень та/або додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 ПК України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

З аналізу викладених положень ПК України вбачається, що податкова вимога не надсилається, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1020,00 грн (60 * 17).

Як було зазначено, згідно з даними інтегрованих карток сума боргу зі сплати єдиного податку ОСОБА_2 становила: 01.01.2018 - 1920,00 грн; 01.02.2018 - 2664,60 грн; 01.03.2018 - 3409,20 грн; 01.04.2018 - 4153,80 грн; 01.05.2018 - 2715,66 грн; 01.06.2018 - 3460,26 грн.

Тобто, з першого місяця борг по сплаті єдиного податку ОСОБА_2 становив 1920,00 грн, що перевищує суму 1020,00 грн (шістдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Оскільки абзац 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України пов`язує втрату особою статусу платника єдиного податку із наявністю податкового боргу, а стаття 59 пункту 59.1 ПК України передбачає, що наявність податкового боргу фіксується податковою вимогою, у відповідача виник обов`язок щодо надіслання позивачу податкової вимоги про сплату боргу, однак вказаного вчинено не було, що свідчить про порушення відповідачем вимог податкового законодавства.

Крім того, згідно з пунктами 31.1 і 31.3 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не доведено, що до прийняття оскаржуваного рішення позивач був повідомлений про наявність такого боргу. Вказаний борг виявлено контролюючим органом на підставі бази даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податку, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася.

За таких обставин, враховуючи, що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про виключення з реєстру платників єдиного податку позивача, відповідач діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29.09.2023 №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані рішення були прийнятті на підставі висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/.

Так, в пункті 1.7 Акту перевірки контролюючим органом вказано, що для з`ясування дотримання платником податків ОСОБА_2 вимог діючого законодавства щодо декларування доходів, встановлених ПК України, та у зв`язку з отриманням від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності платника податків, Головним управлінням ДПС у м. Києві було направлено листи платнику податків ОСОБА_2 від 01.09.2022 №50861/6/26-15-24-02-04-08 та від 29.06.2023 №25324/І/26-15-24-02-04-08 про зняття з обліку платника податків.

Відповідачем вказано, що платник ОСОБА_4 не надала відповіді на листи контролюючого органу та не забезпечила остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи відповідачем не було надано листа від 01.09.2022 №50861/6/26-15-24-02-04-08 та доказів його направлення позивачу, а відтак посилання контролюючого органу в Акті перевірки на вказаний лист є необґрунтованими.

До матеріалів справи долучено письмовий запит про надання документів для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.06.2023 №25324/І/26-15-24-02-04-08, а також копії двох конвертів з поштовими штемпелями від 30.06.2023 з інформацією про повернення вказаних конвертів за адресою відправника, однак з вказаних конвертів неможливо встановити, які саме документи ними направлялись позивачу, оскільки вони не містять описів вкладення чи інших доказів з переліком документів, які були направлені вказаними конвертами.

Водночас, незважаючи на те, що з долучених до матеріалів справи копій конвертів неможливо встановити які саме копії документів були направлені позивачу, суд враховує, що адреса, яка вказана на таких конвертах не відповідає адресі місця реєстрації ОСОБА_2 .

Так, на вказаних конвертах зазначена адреса: АДРЕСА_2 . Однак, згідно Витягу з реєстру територіальних громад від 09.05.2024 позивач з 11.11.2016 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд зазначає, що на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 у період з 31.07.2023 по 04.08.2023, підприємницька діяльність позивача була припинена (29.04.2021), а направляючи їй повідомлення про початок проведення перевірки, наказ про призначення перевірки та акт перевірки, контролюючий орган не пересвідчився в актульності та належності адреси реєстрації позивача для направлення відповідної кореспонденції.

Згідно підпункту 14.1.56-2 пункту 14.1 статті 14 ПК України електронний кабінет - сукупність інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, призначених для взаємодії між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 21.1.9 пункту 21.1 статті 21 ПК України визначено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації державної податкової та державної митної політики в межах наданих їм повноважень.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Водночас, за змістом підпунку 66.1.3 пункту 66.1 статті 66, пункту 70.6 статті 70, підпункту 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 ПК України обов`язок надання контролюючому органу інформації про зміну адреси реєстрації не покладається на фізичну особу, а на орган, який здійснює державну реєстрацію таких змін.

Зокрема, згідно положень пункту 70.6 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Крім того, згідно приписів пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів" від 21.12.2021 №1386 (далі - Постанова №1386) Мін`юст та ДМС подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості - щоденно) ДПС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату і місце народження, місце проживання, громадянство, серію та номер свідоцтва про народження, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ), у тому числі:

1) Мін`юст - про:

державну реєстрацію шлюбу або розірвання шлюбу, зміну імені із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності), дати і місця народження, місця проживання (за наявності), серії та номера свідоцтва про державну реєстрацію акта цивільного стану, ким і коли видане свідоцтво;

2) ДМС - про: реєстраційні дії щодо декларування та реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії (за наявності) та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ.

Враховуючи те, що копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення, були надіслані позивачу на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_2 , внаслідок чого не отримані останньою, грошові зобов`язання, які визначені у таких рішеннях, є необґрунованими та безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №802/467/16-а.

У своїй постанові від 07.12.2022 у справі №200/6156/20-а Верховний Суд наголосив на тому, що право надавати заперечення щодо висновків органу державної податкової служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Щодо документального підтвердження понесених витрат за перевіряємий період позивачем до матеріалів справи долучено копії наступних документів:

- договори поставки від 01.01.2018 №0103218П, від 02.01.2018 №02012018П, від 12.02.2018 №12022018П, від 04.09.2018 №04092018П, від 04.09.2018 №11032018;

- договір про надання послуг з організації перевезення відправлень від 21.08.2018 №228961;

- банківська виписка від 12.02.2024 №240129РВNKI32;

- книга обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість ));

- видаткові накладні від 01.10.2018 №21951, від 03.10.2018 №21975, від 09.10.2018 №21977, від 11.10.2018 №21960, від 17.10.2018 №21962, від 23.10.2018 №21980, від 29.10.2018 №21983, від 05.11.2018 №21990, від 08.11.2018 №21992, від 12.11.2018 №21993, від 15.11.2018 №21994, від 22.11.2018 №21998, від 29.11.2018 №22005, від 05.12.2018 №22009, від 13.12.2018 №22012 тощо.

Враховуючи те, що копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення, були надіслані позивачу на невірну адресу, відповідачем під час визначення грошових зобов`язань не було повністю та всебічно проведено аналіз підприємницької діяльності позивача за перевіряємий період.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, а також те, що податкові повідомлення - рішення від 29.09.2023 №, №, №, №, № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У прийняті внаслідок набуття позивачем з 01.07.2018 статусу платника на загальній системі оподаткування та у зв`язку прийняттям рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку позивача, яке судом визнано протиправним, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов?язання Головного управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм КАС України можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості.

Задовольняючи дану вимогу у вказаний спосіб, суд виходить з позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06 листопада 2018 року по справі №820/4721/17 (адміністративне провадження №К/9901/51009/18), згідно якої право позивача підлягає захисту та відновленню, та приведення у стан, що існував до такого порушення з боку відповідача. Ні положеннями КАС України, більш того ні положеннями податкового законодавства, не встановленні обмеження щодо можливості звернення з позовом до суду саме з такими вимогами. Такі вимоги, є не лише належними, а й дієвим способом захисту від протиправних дій відповідача.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 16351,20 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 16351,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 29.09.2023 №, 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 29.09.2023 №Ф-60949-У.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 16351,20 грн (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.