Справа № 140/7379/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7379/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі також - відповідач) в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення №959 від 27.03.2024, прийняте начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ст. лейтенантом ОСОБА_2 про відмову у перетинанні державного кордону України громадянці Республіки Італія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном на три роки,

2) визнати протиправним та скасувати рішення №8/317 від 27.03.2024 про заборону громадянці Республіки Італія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в`їзду в Україну терміном на 3 роки до 21.12.2026

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.11.2023 заступником начальника відділення з персоналу прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 складено постанову про адміністративне правопорушення №100910, згідно якого встановлено, що позивач - громадянка Італії ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 перевищила встановлений термін перебування іноземця на території України на 6 (шість) діб чим порушила вимоги п.2 пп.2 «Положення затвердженого постановою №150 від 15.02.2012, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність, за яке передбачена за ч.1 ст. 203 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови №100910 від 29.11.2023 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Як вказує позивач, вказаний штраф було сплачено у повному розмірі та у встановлені законодавством строки.

Разом з тим, 27.03.2024 при в`їзді на територію України посадовими особами відповідача відмовлено позивачу у в`їзді в Україну та винесено рішення за №959 про відмову в перетинанні державного кордону України а також зроблено відмітку у паспорті громадянина Італії щодо рішення про «заборону в`їзду в Україну на 3 роки». Підставою для прийняття даного рішення стала нібито наявна заборгованість позивача перед державою, а саме несплата штрафу відповідно до постанови №100910 від 29.11.2023.

Позивач стверджує, що у посадових осіб ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону України не було належних правових підстав для винесення рішення №959 від 27.03.2024 про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки і відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну, оскільки штраф був сплачено у добровільному порядку.

З наведених підстав позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та мають бути скасованими в судовому порядку.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.55).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

Разом з тим, 11.09.2024 відповідач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи: копії постанови про заборону в`їзду в Україну від 21.12.2023, винесеної щодо позивача; копії постанови про скасування заборони в`їзду в Україну від 29.04.2024 та копії листа від 31.07.2024 №02.1/8292-24-Вх/145. В поданому клопотанні представник відповідача також зазначив, що рішення з вказаними у позові реквізитами відносно громадянки Італії ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) (а саме «№8/317 від 27.03.2024») у НОМЕР_2 прикордонному загоні не приймалась. Натомість приймалось рішення про заборону в`їзду в Україну від 21.12.2023, про що свідчить відповідна постанова. У зв`язку з припиненням обставин, які стали причиною для заборони в`їзду в Україну, 29.04.2024 начальником НОМЕР_2 прикордонного загону було прийнято рішення про скасування заборони в`їзду в Україну від 21.12.2023 громадянці Італії ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), про що складено відповідну постанову.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Італія, про що свідчить копія паспорта НОМЕР_3 (а.с.24).

29.11.2023 заступником начальника відділення з персоналу прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 складено постанову про накладення адміністративного стягнення №100910 згідно якої встановлено, що позивач - громадянка Італії ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 перевищила встановлений термін перебування іноземця на території України на 6 (шість) діб чим порушила вимоги п.2 пп.2 «Положення затвердженого постановою №150 від 15.02.2012, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність, за яке передбачена за ч.1 ст. 203 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови №100910 від 29.11.2023 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.15,17).

Згідно квитанції №AH8E-HBM5-4C47-85C8 від 07.12.2023 штраф в сумі 1700 грн згідно постанови №100910 від 29.11.2023 сплачено в користь відповідного бюджету (а.с.14).

21.12.2023 офіцером відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 складено постанову згідно якої позивачу заборонено в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки, до 21.12.2026 (а.с. 61).

27.03.2024 при в`їзді на територію України начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ст. лейтенантом ОСОБА_2 позивачу відмовлено у в`їзді в Україну про що винесено відповідне рішення №959 про відмову в перетинанні державного кордону України (а.с.18) а також зроблено відмітку за №8/317 у паспорті громадянина ОСОБА_6 щодо рішення про «заборону в`їзду в Україну терміном на 3 роки до 21.12.2026» (а.с.22)

Постановою начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_7 від 29.04.2024 скасовано заборону в`їзду в країну громадянці Італії ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), затверджену начальником НОМЕР_2 прикордонного загону (а.с.62).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України від 05.11.2009 року №1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі - Закон №1710-VI).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Частинами першою, третьою статті 6 вказаного Закону визначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Статтею 9 Закону №1710-VI закріплено, що прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства для перевірки виконання іноземцем або особою без громадянства вимог щодо строку перебування на території України.

Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає: встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди; з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну визначені у статті 8 Закону №1710-VI.

Так, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку; 6) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 21.12.2023 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 складено постанову згідно якої позивачу заборонено в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки до 21.12.2026 (а.с. 61).

Із тексту вказаної постанови значиться, що вона прийнята на підставі абзацу 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункту "г" пункту 2.1, пунктів 5.1, 5.2 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону ДПС України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства", затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №946 від 05.12.2011.

Відповідно до частини першої статті 13 Закон №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон№3773-VI, в редакції станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про заборону в`їзду позивачки на територію України) в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Частинами другою, третьою статті 13 Закону №3773-VI визначено, що за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України. Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Також відповідно до пункту 2.1 розділу II Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі:

а) якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

б) якщо паспортний документ іноземця, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

в) якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону;

г) якщо іноземця затримано під час незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску;

ґ) якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

д) якщо іноземця затримано у межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України;

е) якщо іноземець здійснив в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них з порушенням встановленого законодавством України порядку або вчинив спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

є) якщо іноземець не виконав рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну;

ж) в інтересах забезпечення національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Як уже зазначалося, 29.11.2023 постановою заступника начальника відділення з персоналу прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення №100910 ОСОБА_1 притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.15,17).

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до копії квитанції №AH8E-HBM5-4C47-85C8 від 07.12.2023 штраф в сумі 1700 грн згідно постанови №100910 від 29.11.2023 сплачено в користь відповідного бюджету (а.с.14).

Отже, у посадових осіб відповідача не було правових підстав для винесення постанови від 21.12.2023 про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки і відповідно для винесення рішення від 27.03.2024 за №959 про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну, оскільки визначений позивачу згідно постанови №100910 від 29.11.2023 штраф позивачка сплатила добровільно.

Звертаючись до суду, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення №8/317 від 27.03.2024 про заборону громадянці Республіки Італія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в`їзду в Україну терміном на 3 роки до 21.12.2026.

Як зазначено представником відповідача у поданому до суду клопотанні про долучення доказів від 11.09.2024 (а.с.57) рішення з вказаними реквізитами («№ 8/317 від 27.03.2024» відносно громадянки Італії ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) у НОМЕР_2 прикордонному загоні не приймалась. Натомість, відповідачем щодо позивачки приймалось рішення про заборону в`їзду в Україну від 21.12.2023 про що свідчить відповідна копія постанови від 21.12.2023 (а.с.62).

Наявність у паспорті позивачки відмітки від 27.03.2024 «заборонено в`їзд в Україну терміном на 3 (три) роки до 21.12.2026» за №8/317 не вказує на те, що даний номер запису (№8/317) відповідає номеру рішення про заборону в`їзду в Україну, прийнятого відповідачем.

Відповідно до додатку №3 до Інструкції №946, яким передбачено форму відмітки «Заборонено в`їзд в Україну терміном на ...», вказано що графи відмітки заповнюються таким чином:

«№ ___/____» - у першій частині вказується номер печатки, якою засвідчується відмітка, в другій частині - порядковий номер відмітки за журналом обліку осіб, яким заборонено в`їзд в Україну.

В свою чергу, відповідно до пункту 2.4. Розділу ІІ Інструкції №946 у разі виявлення в пункті пропуску службовою особою Державної прикордонної служби України іноземця, якому уповноваженим органом заборонено в`їзд в Україну, але в паспортному документі якого відмітки "Заборонено в`їзд в Україну терміном на..." немає, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, вказаного в базі даних осіб, яким заборонено в`їзд в Україну.

Отже, позивачем не вірно зазначено реквізити рішення про заборону в`їзду в Україну, прийнятого щодо позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи випливає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.04.2024 скасовано заборону в`їзду в Україну громадянці Італії ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), затверджену начальником НОМЕР_2 прикордонного загону (а.с.62).

Дане рішення прийняте відповідачем до моменту звернення позивачки до суду із даним позовом. Тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Отже, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

При зверненні до суду позивачем сплачено 2424,00 грн судового збору (а.с.11).

Враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача слід стягнути 1 212,00 грн судового збору.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) №959 від 27.03.2024 про відмову у перетинанні державного кордону України громадянці Республіки Італія ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати в сумі 1 212 (одна тисяча двісті дванадцять гривень) 00 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Н.В. Стецик