Справа № 620/3522/24
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3522/24 Суддя (судді) першої інстанції: Оксана ТИХОНЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протизаконної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протизаконною відмову у розгляді по суті звернення позивача і зобов`язати відповідача надати інформацію (відомості, довідку) про законність не включення позивача в облік військовозобов`язаних, що зумовлене визнанням його особою, котра не має статусу військовозобов`язаного внаслідок перевищення нормованого граничного віку військовозобов`язаних під час отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху ним було подано до суду клопотання, яким в достатній мірі було виконано вимоги ухвали суду про усунення недоліків позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Беручи до уваги, що позивачем в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка зазначена в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.ст.311-312 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву дійшов висновку про не усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

За наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.2, 8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч.1, 3, 5 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав:

- не зазначення в позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача;

- відсутність інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- не надання копій документів доданих до позовної заяви для відповідача;

- не надання документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Надано позивачу семиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків, шляхом надання позовної заяви з зазначенням: відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача; інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Надати копії документів доданих до позовної заяви для відповідача та оригінал документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (1211,20 грн) або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3674 «Про судовий збір».

Вказана ухвала отримана позивачем 19.03.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.7).

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем подано до суду клопотання, в якому зазначено про відсутність у нього електронного кабінету, наявність у нього оригіналів всіх письмових доказів за виключенням запиту військової частини НОМЕР_1 до ТЦК СП і відповіді ТЦК СП військовій частині НОМЕР_1 . Позивач зазначив, що всі докази наявні у відповідача, а тому вимога про пересилання таких доказів відповідачу немає сенсу та є надмірним формалізмом і відсутня необхідність додавати їх до позову. Також позивач зазначив, що судом з незрозумілих підстав залишено його клопотання про звільнення від сплати судового збору без задоволення.

Колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання позовної заяви в силу положень КАС України є процесуальним обов`язком особи, що звертається до суду.

Згідно з ч.3 ст.161 КАС України особа, яка звертається до адміністративного суду з позовною заявою, додає до неї документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, для вирішення питання щодо звільнення сторони від сплати судового збору суд має встановити, зокрема, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, або наявності підстав, визначених у п.2, 3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, в силу ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено з матеріалів справи, даний позов подано до суду у 2024 році, в той час, як до суду першої інстанції позивачем було надано довідку про доходи за період березень-листопад 2022 року, тобто позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, що виключало можливість суду першої інстанції застосувати п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно з ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

В силу п.1.3 р.І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Мністерства оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за 19.05.2009 за №438/16454, статус військовослужбовця підтверджується такими документами, що посвідчують особу:

посвідченнями офіцерів і генералів - особи офіцерського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту;

військовими квитками рядового, сержантського і старшинського складу - особи рядового, сержантського і старшинського складу та курсанти закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (далі - військові навчальні заклади).

При цьому, статус військовослужбовця позивачем належним чином не підтверджений жодним допустимим доказом, що виключало можливість суду першої інстанції звільнити позивача від сплати судового збору за пп. «а» п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Інших обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення від сплати судового збору позивачем не наведено.

Предметом розгляду даної справи є відмова відповідача у розгляді по суті звернення позивача про надання інформації щодо законності невключення позивача в облік військовозобов`язаних внаслідок невизнання наявності у позивача статусу військовозобов`язаного.

Таким чином, даний позов не належить до позовів щодо захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, що виключає можливість застосувати до позивача положення п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення позивача від сплати судового збору.

Також позивач посилався на положення п.13 ч.2 ст.3 та п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких:

- судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду;

- від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, даний позов не стосується відшкодування шкоди, а статус позивача як учасника бойових дій не підтверджено належними та допустимими доказами, що унеможливлює застосування п.13 ч.2 ст.3 та п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Статус учасника бойових дій надається відповідно до «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» та підтверджується відповідним посвідченням встановленого зразка, натомість довідка про участь в обороні Чернігова таким доказом не являється.

Також, даний позов не пов`язаний із захистом соціальних прав позивача, як ветерана війни, а тому, в даному випадку положення ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої ветерани війни звільняються від судових витрат, пов`язаних з їх соціальним захистом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо не підтвердження позивачем підстав для звільнення його від сплати судового збору.

При цьому, у встановлений судом строк ні належних підстав для звільнення від сплати судового збору з відповідним підтвердженням, ні документу про сплату судового збору позивачем надано не було.

Крім того, положення ч.1 ст.161 КАС України визначають обов`язок позивача надати копії всіх поданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, незалежно від наявності таких документів у відповідача.

У встановлений судом строк позивач не виконав зазначені вимоги процесуального законодавства та проігнорував вимоги ухвали суду, вважаючи, що подавати такі документи немає необхідності через їх наявність у відповідача, однак таке твердження суперечить положенням КАС України.

Також, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху чітко встановив спосіб усунення недоліків, зокрема шляхом надання позовної заяви з зазначенням: відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача; інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Тобто, суд першої інстанції вимагав від позивача саме подання належним чином оформленої позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст.160-161 КАС України, однак про наявність або відсутність електронного кабінету та про місце перебування оригіналів доказів позивач зазначив у поданому до суду клопотанні, незважаючи на встановлений судом першої інстанції спосіб усунення недоліків.

Колегія суддів враховує, що саме по собі зазначення інформації про наявність або відсутність електронного кабінету та про місце перебування оригіналів доказів в окремому клопотанні, замість подання позовної заяви в новій редакції, не може бути підставою для висновку про неусунення позивачем таких недоліків позовної заяви, оскільки матиме ознаки надмірного формалізму, однак, у сукупності із іншими недоліками позовної заяви, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, внаслідок неусунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 11 вересня 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма