Справа № 500/1344/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1344/24 пров. № А/857/15018/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, спонукання до вчинення визначених дій (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 08.05.2024р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 08.05.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

08.03.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідці № 27 від 03.02.2017р. у Селянсько-фермерському господарстві /СФГ/ «Фортуна»;

скасувати рішення відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. № 79 від 01.12.2023р. про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідці № 27 від 03.02.2017р., у СФГ «Фортуна»;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 17.11.2023р. перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням його заробітної плати у СФГ «Фортуна», зазначеної у довідці № 27 від 03.02.2017р. (а.с.1-6).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.45-46).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 79 від 01.12.2023р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки № 27 від 03.02.2017р. про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої СФГ «Фортуна», з 01.12.2023р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській обл. на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800 грн. (а.с.56-63).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.67-68).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.07.2016р.

ГУ ПФ України у Львівській обл. розглянуло заяву ОСОБА_1 від 17.11.2023р. та прийняло рішення № 79 від 22.11.2023р., яким заявнику проведено перерахунок пенсії із більшого заробітку відповідно до довідки про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та одночасно зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1996р. по 30.06.1996р., з 01.04.1997р. по 31.07.1997р., з 01.01.1998р. по 30.06.1998р. та з 01.12.1998р. по 31.12.1998р. Після цього на адресу ГУ ПФ України у Львівській обл. надійшов лист ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 1900-0304-9/51056 від 30.11.2023р. про перегляд рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

У ході розгляду пенсійної справи, у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 , з`ясовано, що суми нарахованої заробітної плати за 1999 рік, які зазначені в довідці про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та в книзі по нарахуванню заробітної плати за 1999 рік, суттєво відрізняються від сум заробітної плати в реєстрі застрахованих осіб за цей же період. Враховуючи зазначене, для проведення перерахунку із більшого заробітку відповідно до зазначеної довідки та зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.04.1996р. по 30.06.1996р., з 01.04.1997р. по 31.07.1997р., з 01.01.1998р. по 30.06.1998р. та з 01.12.1998р. по 31.12.1998р. підстави є відсутніми.

ГУ ПФ України у Львівській обл. погоджується з позицією ГУ ПФ України в Тернопільській обл., тому пенсійну справу ОСОБА_1 повторно переглянуто та винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії № 79 від 01.12.2023р., оскільки суми нарахованої заробітної плати за 1999 рік, які зазначені в довідці про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та в книзі по нарахуванню заробітної плати за 1999 рік, суттєво відрізняються від сум заробітної плати в реєстрі застрахованих осіб за цей же період.

Відповідач стверджує, що розмір пенсії позивач обчислений відповідно до норм чинного законодавства і нормативно-правових актів України. Отже, відсутні підстави для перерахунку та виплати пенсії за віком позивачу з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці № 27 від 03.02.2017р., за період роботи у СФГ «Фортуна», у якому позивач був керівником.

Представником позивача адвокатом Дяків О.Я. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.82-84).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Тернопільській обл. як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка призначена з 05.07.2016р.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. із заявою від 17.11.2023р. про перерахунок пенсії, долучивши довідку № 27 від 03.02.2017р. про заробітну плату для обчислення пенсії та відомість про нарахування заробітної плати за 1995-1999 роки для обчислення розміру його пенсії на підставі заробітної плати у СФГ «Фортуна» (а.с.20-35).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України у Львівській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2023р.

За результатами зазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. прийнято рішення № 79 від 22.11.2023р. про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із більшого заробітку відповідно до довідки про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та одночасно зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1996р. по 30.06.1996р., з 01.04.1997р. по 31.07.1997р., з 01.01.1998р. по 30.06.1998р. та з 01.12.1998р. по 31.12.1998р.

У подальшому на адресу ГУ ПФ України у Львівській обл. надійшов лист ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 1900-0304-9/51056 від 30.11.2023р. про перегляд рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . У ході розгляду пенсійної справи, у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 , з`ясовано, що суми нарахованої заробітної плати за 1999 рік, які зазначені в довідці про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та в книзі по нарахуванню заробітної плати за 1999 рік, суттєво відрізняються від сум заробітної плати в реєстрі застрахованих осіб за цей же період. Враховуючи зазначене, для проведення перерахунку із більшого заробітку відповідно до зазначеної довідки та зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.04.1996р. по 30.06.1996р., з 01.04.1997р. по 31.07.1997р., з 01.01.1998р. по 30.06.1998р. та з 01.12.1998р. по 31.12.1998р. відсутні підстави (а.с.51 і на звороті).

Рішенням ГУ ПФ України у Львівській обл. № 79 від 01.12.2023р. відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. Підставою для такого рішення визначено ту обставину, що суми нарахованої заробітної плати за 1999 рік, які зазначені у довідці № 27 від 03.02.2017р., суттєво відрізняються від сум заробітної плати в реєстрі застрахованих осіб за цей же період (а.с.37).

Про вказане рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФ України у Львівській обл. № 1900-0214-8/2866 від 17.01.2024р. (а.с.36).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням його заробітної плати у СФГ «Фортуна», зазначеної у довідці № 27 від 03.02.2017р., позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що представлена позивачем довідка № 27 від 03.02.2017р. про заробітну плату для обчислення пенсії містить суми його заробітку за період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р., така видана СФГ «Фортуна» відповідно до відомостей в особових рахунках за вказані роки; форма і зміст вказаної довідки відповідають реквізитам, визначених в додатку 1 до Порядку № 22-1, в редакції чинній на момент видачі такої.

При цьому суд звернув увагу, що перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні пенсії.

Відтак, у пенсійного органу були відсутні підстави для неврахування довідки № 27 від 03.02.2017р., виданої СФГ «Фортуна», про заробітну плату позивача для обчислення пенсії, що свідчить про невідповідність спірного рішення № 79 від 01.12.2023р. про відмову у перерахунку пенсії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи, що подана позивачем заява розглядалась ГУ ПФ України у Львівській обл., яке прийняло спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії, тому дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган ПФ України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України у Львівській обл.

При цьому, з урахуванням того, що за перерахунком пенсії позивач звернувся з заявою від 17.11.2023р., тому перерахунок пенсії позивачу слід здійснити з 01.12.2023р., тобто, з першого числа наступного місяця.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносин регулюються приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Статтею 40 зазначеного Закону передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Підпунктом 3 п.2.1 розділу II цього Порядку визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000р. (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 розділу II зазначеного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018р. у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018р. у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019р. у справі № 752/21038/16-а, від 05.03.2020р. у справі №539/3234/16-а.

Встановлено, що після призначення пенсії позивачем на підтвердження отримання заробітної плати за період з 01.04.1996р. по 30.06.1996р., з 01.04.1997р. по 31.07.1997р., з 01.01.1998р. по 30.06.1998р. та з 01.12.1998р. по 31.12.1998р. до пенсійного органу надано довідку СФГ «Фортуна» № 27 від 03.02.2017р., яка містить інформацію про розмір його заробітної плати для обчислення пенсії; довідка видана на підставі особових рахунків за 1995-1999 роки; згідно вказаної довідки на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок) (а.с.22).

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на зазначене, у розглядуваному випадку саме органи ПФ України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що форма і зміст наданої позивачем довідки № 27 від 03.02.2017р. відповідають реквізитам, визначених в Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., в редакції чинній на момент видачі такої.

Однак, вказану довідку не враховано ГУ ПФ України у Львівській обл. при обчисленні пенсії з тих підстав, що суми нарахованої заробітної плати за 1999 рік, які зазначені в довідці про заробітну плату № 27 від 03.02.2017р. та в книзі по нарахуванню заробітної плати за 1999 рік, суттєво відрізняються від сум заробітної плати в реєстрі застрахованих осіб за цей же період.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право згідно п.2 ч.1 ст.64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Отже, перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17.

Також Верховний Суд у постанові від 08.02.2021р. у справі № 487/68/17, дійшов висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Окрім цього, несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або невідображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де він працював.

Аналогічна правової позиції Верховного Суду, викладена у постанові від 18.05.2020р. у справі № 607/1967/17, згідно якої особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Таким чином, довідка СФГ «Фортуна» № 27 від 03.02.2017р. про розмір заробітної плати для обчислення пенсії містить відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому пенсійним органом протиправно не враховано зазначену довідку для проведення позивачу перерахунку пенсії.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 79 від 01.12.2023р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки № 27 від 03.02.2017р. про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої СФГ «Фортуна», з 01.12.2023р.

Будь-яких доводів стосовно інших висновків суду апелянтом не наведено, через що останні слід вважати правильними і обґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФУ у Львівській обл.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2024р. в адміністративній справі № 500/1344/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга

Дата складання повного тексту судового рішення: 12.09.2024р.