Справа № 733/1317/24
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/30/24
Єдиний унікальний №733/1317/24
Рішення

Іменем України

13 вересня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря Л.К. Пікуль,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 07 червня 2024 року поліцейським ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області було винесено постанову серії ЕНА № 2333283 за порушення п. 2.1 (а) ПДР України та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Свою вину у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення не визнає, оскільки стверджує, що докази вчинення правопорушення відсутні, оскільки працівником поліції йому було надано лише квитанцію для сплати штрафу, а сама постанова не була йому вручена на місці складання та при її винесенні, станом на 07.06.2024 року, він не був позбавлений права керування транспортними засобами, так як постанова Ічнянським районним судом Чернігівської області про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік ухвалена 08.05.2024 року, не набрала законної сили, оскільки була ним оскаржена до Чернігівського апеляційного суду та станом на 07.06.2024 року ще не була розглянута апеляційним судом. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, справу про адмінправопорушення закрити та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

04 липня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження.

02 вересня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Телень О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що 07.06.2024 року поліцейським Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в м. Ічня по вул. Солдатської Слави було зупинено транспортний засіб Volkswagen LT, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказані події фіксувалися на нагрудну бодікамеру поліцейського. Позивач був належним чином ознайомлений з матеріалами справи та з доказами, поліцейським було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено вищевказану постанову. Як видно з відеозапису з бодікамери поліцейського, останній належним чином роз`яснив позивачу його конституційні права, а потім розпочав розглядати адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , тому при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 всі вимоги поліцейським витримані.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, в наданому відзиві на позовну заяву просила суд розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2024 року інспектором ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Ляшенком В.С. було винесено постанову серії ЕНА № 2333283 від 07 червня 2024 року за порушення п. 2.1 (а) ПДР України по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень 00 копійок (а.с. 16).

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 07 червня 2024 року о 09.38 год. в м. Ічня по вул. Солдатської Слави Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У цьому контексті Європейський Суд з прав людини в п.23, 25 рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року зазначив, що Конвенція зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема, якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, які затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ст. 2 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Із наданого відеозапису, на якому акцентує увагу представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Телень О.Ю. у відзиві на позов, зафіксовано зупинку транспортного засобу Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та процес складення постанови серії серії ЕНА № 2333283 від 07 червня 2024 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. З вищевказаного відеозапису видно, що працівником поліції ОСОБА_1 , в порушення ст. 268 КУпАП, не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порушені його конституційні права, в тому числі право на захист. Крім того, після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній повідомив поліцейських, що відносно нього наявна постанова суду про позбавлення його прав керування транспортними засобами, яку він оскаржив в апеляційному порядку та розгляд якої призначено на «13 число» (09:34:35 хвилина відеозапису), після чого поліцейський, після перевірки інформації щодо ОСОБА_1 за наявними йому базами даних, повідомив останнього, що відносно нього наявна постанова Ічнянського районного суду від 08.05.2024 року та в разі її скасування апеляційним судом, буде скасовано і постанова, яка буде складена відносно нього сьогодні за керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, але йому все одно треба скласти постанову, так як ведеться відеофіксація (09:36:35 хвилина відеозапису).

Також знайшло своє підтвердження твердження твердження позивача, наведене в позовній заяві про те, що поліцейським йому не було вручено копію постанови про притягнення останнього до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП на місці вчинення останнім адмінправопорушення, так як на відеозапису з бодікамери поліцейського даний факт не зафіксований.

Крім того судом встановлено, що відповідно до постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.05.2024 року № 733/842/24, провадження № 3/733/667/24 ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 6-7).

Водночас ч.4 ст. 291 КУпАП встановлено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до супровідного листа Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.05.2024 року по справі № 733/842/24, 23.05.2024 року Ічнянським районним судом до Чернігівського апеляційного суду було надіслано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову суду від 08.05.2024 року про притягнення останнього до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8).

Таким чином, на момент складення інспектором відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Ляшенком В.С. постанови серії ЕНА № 2333283 від 07 червня 2024 року за порушення п. 2.1 (а) ПДР України та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП останній не був позбавлений права керування транспортними засобами у відповідності до вимог ч. 4 ст. 291 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, а в матеріалах справи інші належні та допустимі докази вини позивача відсутні та постанову складено в порушення норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наданих доказів та вимог законодавства, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2333283 від 07 червня 2024 року, скасувати та закрити провадження по даній адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України суд вважає стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 2,8,9,77,78,132,139,205,229,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 126, 245, 247, 251, 288, 293 КУпАП, ст. 19 Конституцією України, ЗУ «Про дорожній рух», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2333283 від 07 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8 корпус 30) протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місце знаходження: просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, .

Повне рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш