Справа № 420/4839/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4839/24
09 вересня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, в порядку ст. 383 КАС України, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа 420/4839/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
29.08.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії та рішення щодо відмови в призначенні пенсії, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем ГУ ПФУ в Рівненській області на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду м. Одеса від 29.07.2024року по справі № 420/4839/24;
- постановити ухвалу в порядку ст. 249 КАС України, якою зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області усунути причини та умови, що сприяли порушенню ст. 129-1 Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виконати Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду м. Одеса від 29.07.2024року по справі № 420/4839/24 належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення), зокрема: «повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.10.2023 з урахуванням висновків апеляційного суду; «При повторному розгляді звернення позивачки Головне управління, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів, у відповідності до пункту 4.2 розділу IV 4.2 Порядку №22-1 вправі повідомити ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів»).
За приписами ч. 5 ст. 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
Перевіривши заяву представника позивача, суд встановив її відповідність вимогам зазначеним у ст. 383 КАС України, вирішивши розглянути її в порядку письмового провадження.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Суд зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.
Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені зокрема статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, та ухвалено у відповідній частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №88 від 07.11.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.10.2023 з урахуванням висновків апеляційного суду.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області змінено в його мотивувальній частині, виклавши її в редакції, наведеній у цій постанові.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року залишено без змін.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривні.

Рішення суду набрало законної сили.

У постанові від 29.07.2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом було, зокрема, встановлено, що 31.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника на падчерку свого загиблого чоловіка. За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення від 07.11.2023 №88, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже пенсійним фондом було розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії у разі втрати годувальника не в контексті наявності прав на призначення пенсії у падчерки загиблого, а крізь призму родинних зв`язків загиблого годувальника із ОСОБА_2 . Наведене дає підстави для висновку, що прийняте за результатом такого розгляду звернення суперечить приписам абзацу 1 пункту 4.7 Порядку №22-1 та не відповідає критеріям правомірності, закріпленими у статті 2 КАС України. За таких обставин колегія суддів вважає, що спірне рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2023 №88 підлягає скасуванню, як протиправне. З огляду на суть та характер спірних відносин, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивачки та зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області, що визначений за принципом екстериторіальності повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у разі втрати годувальника від 31.10.2023. При повторному розгляді звернення позивачки Головне управління, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів, у відповідності до пункту 4.2 розділу IV 4.2 Порядку №22-1 вправі повідомити ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.10.2023 року.

За результатами повторного розгляду заяви від 31.10.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 09.08.2024 року № 88, який відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 року по цій справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області виконано та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.10.2023 року.

Відтак, судом не встановлено обставин вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області протиправних дій чи бездіяльності при виконанні рішення суду від 29.07.2024 року по даній справі, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимоги позивача, заявлені в розглянутій заяві, становлять інший предмет позовних вимог, які не підлягають вирішенню в порядку статті 383 КАС України в межах даної адміністративної справи.

У відповідності до приписів частини 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії, на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду м. Одеса від 29.07.2024 року по справі № 420/4839/24.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.243, 248, 370, 372, 373, 383 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, в порядку ст. 383 КАС України, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко