Справа № 420/12463/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «ТАЇРОВСЬКЕ» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач) №13368/15-32-09-01-03 від 03.04.2024 року щодо застосування до позивача фінансових санкцій (штрафу) у сумі 85 000,00 грн., мотивуючи це тим, що наказ про проведення фактичної перевірки був вручений начальнику виробництва ОСОБА_1 , який не мав відповідного доручення, а відповідно і не мав повноважень на представництво підприємства перед контролюючим органом, та не є уповноваженою особою Позивача. Працівники відповідача 29.02.2024 року зробили запит до позивача яким вийшли за рамки наданих їх повноважень, адже в наказі про проведення фактичної перевірки чітко визначено адресу проведення такої перевірки, вказана перевірка супроводжувалась постійними вимогами представників Відповідача надати документи, що взагалі не входили до предмету перевірки, зокрема документи, що підтверджують наявність нерухомого майна взагалі за іншими адресами, при цьому представники Відповідача здійснювали огляд майна, за адресою, що відрізняється від тієї, що зазначена в наказі на проведення фактичної перевірки. В акті перевірки зазначено, що з направленням ознайомлено та копію наказу Головного управління ДПС України в Одеській області вручено 29.02.2024 року під розписку начальнику виробництва ОСОБА_1 . Перевірку проведено з відома виконуючого обов`язки директора ДП "ДГ "Таїровське" ННЦ "ІВІВ ім. В.Є. Таїрова" Ощипка О.С. та в присутності начальника виробництва ОСОБА_1 ", тоді як ОСОБА_1 не мав повноважень, не був уповноваженою особою підприємства, а від так не мав права здійснювати доступ представників Відповідача до об`єкту перевірки, трактування Відповідача про те, що перевірка здійснювалась з відома в.о.директора, однак законодавством не закріплено такого поняття, в акті перевірки не зафіксовано яким чином здійснювалось повідомлення в.о. директора. Акт перевірки містить інформацію про те, що в.о. директора ДП «ДГ «Таїровське» Ощипок О.С. відмовився від ознайомлення, підписання та отримання акту про фактичну перевірку про що складено акт відмови від ознайомлення, підпису та отримання акту перевірки від 11.03.2024 року №1288/15-32-0901-03. Однак вищевказане не відповідає фактичним обставинам, так як йому він не пропонувався, та вказаний акт було отримано поштовим зв`язком 14 березня 2024 року. Зі змісту наказу про призначення перевірки не вбачається, яку саме інформацію про порушення ДП «ДГ «Таїровське» вимог пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано Головним управлінням ДПС в Одеській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки. Отже, враховуючи визначення терміну «фактична перевірка», наведене у Податковому кодексі України, працівники ГУ ДПС мали право перевіряти підприємство щодо наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів. Проте, згідно Акту №8940/15-32-09-01-03 від 11.03.2024 року, в ході проведення перевірки здійснювалася перевірка документів первинного обліку сировини, матеріалів, готової продукції та даних бухгалтерського обліку. Таким чином, здійснено перевірку, яка підпадає під визначення «документальна перевірка», передбачене п.75.1.2. Податкового кодексу України. В даному випадку фактично контролюючий орган намагався провести документальну перевірку, оскільки зазначення у наказі перевіряємого періоду - з 04.01.2022 р. по дату закінчення фактичної перевірки, та направлення запиту "Перелік документів, що належать до предмету перевірки", яким витребувалися всі документи щодо матеріальних та трудових ресурсів, фінансово-господарської діяльності, бухгалтерського обліку за період з 04.01.2022 р., не відповідає суті фактичної перевірки, яка здійснюється без попередження платника податків та передбачає лише можливість проведення перед перевіркою контрольної розрахункової операції. Зазначає, про наявність поважних причин неподання своєчасно звітів «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форма №2-РС за такі звітні періоди: за листопад 2022 року поданий 19.12.2022 року; · за січень 2023 року поданий 16.02.2023 року; · за лютий 2023 року поданий 24.03.2023 року; · за березень 2023 року поданий 12.04.2023 року; · за квітень 2023 року поданий 15.05.2023 року. Так як з середини жовтня 2022 по травень 2023р. через пошкодження агресором об`єктів енергетичної інфраструктури застосовувались стабілізаційні/аварійні вимкнення електроенергії. Зазначає, що від електропостачання залежало і залежить функціонування обладнання всіх видів зв`язку та доступ до мережі Інтернет, яка є транспортом для багатьох сервісів і, в тому числі для роботи з електронними документами, що подаються в ГУ ДПС в Одеській області.

ФОП ОСОБА_2 , з яким позивачем був укладений договір на обслуговування програмного забезпечення, комп`ютерної техніки та комп`ютерної мережі здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_1 , тобто в іншій частині м. Одеси, при цьому обставини, щодо несвоєчасного подання звітів за формою №2-РС напряму залежали від наявності електричної енергії та інтернету в обох контрагентів, адже в даному випадку наявність електричної енергії у Позивача не означало наявності електричної енергії у ФОП ОСОБА_2 . В даному випадку так і відбувалось, що при наявності електроенергії в смт. Таїрове, електроенергія була відсутня у ФОП ОСОБА_2 , що унеможливлювало здійснювати запуск серверів із програмним забезпеченням що входило до обов`язку ФОП, окрім того наявність електроенергії не завжди означала наявність мережі Інтернет. Вказує, що, працівники ГУ ДПС в ході проведення перевірки вийшли за межі повноважень, наданих наказом про проведення фактичної перевірки і здійснили документальну перевірку, а від так податкове-повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року відкрито позовне провадження та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.06.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов у якому він просить відмовити у задоволенні позову з підстав того, що Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами) на виконання наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 27.02.2024 № 1803-п та відповідно до направлень від 29.02.2024 № 3719/15-32-09-01-03, від 29.02.2024 № 3720/15-32-09-01-03 проведено фактичну перевірку ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, тривалістю 10 діб, період з 04.01.2022 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення контрольних розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Наказ Головного управління ДПС від 27.02.2024 № 1803-п, відповідає вимогам податкового законодавства, як і приписам ч.2 ст.2 КАС України, що висуваються до рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до умов та порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, передбачених законодавством, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області здійснено виїзд на фактичну перевірку, пред`явлені службові посвідчення, відповідні направлення на перевірку та вручено копію наказу представнику підприємства начальнику виробництва ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» Фучеджи П.П.

В свою чергу, Головним управлінням ДПС в Одеській області не було допущено жодних порушень в ході прийняття наказу від 27.02.2024 № 1803-п щодо призначення фактичної перевірки ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова», адже перевірка відбулась в рамках вимог, визначених законодавством.

Під час проведення фактичної перевірки господарського об`єкту, що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, 45 уповноваженими особами було встановлено наступні порушення: несвоєчасне подання до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії, звіти «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форма № 2-РС за такі звітні періоди: - за листопад 2022 року поданий 19.12.2022 року; - за січень 2023 року поданий 16.02.2023 року; - за лютий 2023 року поданий 24.03.2023 року; - за березень 2023 року поданий 12.04.2023 року; - за квітень 2023 року поданий 15.05.2023 року, тобто було допущено порушення вимог ст. 16 Закону № 481, -подання звітів про обсяги виробництва та/або обігу алкогольних напоїв щомісяця, до 10 числа наступного місяця.

За розглядом матеріалів перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області, до ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 застосовано штрафні санкції у розмірі 85 000 грн. (5 х 17 000 грн.) за 5 випадків несвоєчасного подання звітів «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форми № 2-РС.

Вважає, що доводи наведені у позовній заяві не спростовують порушення, встановлене перевіркою та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.04.2024 № 13368/15-32-09-01-03 щодо застосування штрафної санкції у розмірі 85 000 грн. яке є повністю обґрунтованими.

Позивач подав до суду 06.06.2024 року відповідь на відзив.

Дослідивши зміст заяв по суті справи, надані до суду письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державне підприємство «Дослідне господарство «ТАЇРОВСЬКЕ» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» (далі позивач/підприємство) є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування винограду.

Підприємство має виробничі потужності по переробці винограду та має відповідну ліцензію на виробництво алкогольних напоїв №00016 з терміном дії з 04.03.2018 року по 04.03.2023 року (а.с.70).

Таким чином позивач є виробником алкогольної продукції, а саме виноматеріалів.

27.02.2024р. Головним управлінням ДПС в Одеській області виданий наказ №1803-п на підставі п.п. 19-1.1.4 п. 19-1 ст. 19-11, п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-11, ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, а саме : здійснення функцій визначених законодавством у сфері регулювання виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про проведення фактичної перевірки ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» за фактичною адресою: Одеська обл.. Одеський район, смт.Таїрово, вул..40-річчя Перемоги буд.45, з 28.02.2024 року тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва, та обігу алкогольних напоїв, проведення контрольних розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв , дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період діяльності підприємства з 04.01.2022 року по дату завершення фактичної перевірки (а.с.42).

Під час проведення фактичної перевірки господарського об`єкту, що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, смт Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, 45 перевіряючими було встановлено наступні порушення: несвоєчасно подані до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії, звіти «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форма № 2-РС за такі звітні періоди: - за листопад 2022 року поданий 19.12.2022 року; - за січень 2023 року поданий 16.02.2023 року; - за лютий 2023 року поданий 24.03.2023 року; - за березень 2023 року поданий 12.04.2023 року; - за квітень 2023 року поданий 15.05.2023 року, чим допущено порушення вимог ст. 16 Закону № 481 -подання звітів про обсяги виробництва та/або обігу алкогольних напоїв щомісяця, до 10 числа наступного місяця.

Не погоджуючись з обставинами викладеними в акті Позивач 15 березня 2024 року подав до відповідача письмові заперечення до акту перевірки з посиланням на поважність причин пропуску строку на подачу звітів, які залишені без задоволення, а висновки акту фактичної перевірки залишено без змін.

За розглядом матеріалів перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 прийнято податкове повідомлення-рішення №13368/15-32-09-01-03 від 03.04.2024, яким до ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» застосовано штрафні санкції у розмірі 85 000 грн. (5 х 17 000 грн.) за 5 випадків несвоєчасного подання звітів «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форми № 2-РС.

Та у позові позивач не заперечує факт несвоєчасної подачі вищевказаних звітів.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, (1) разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Згідно з підпунктами 83.1.1-83.1.7 пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;

- судові рішення;

- податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи;

- мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Вирішуючи ключове питання у цій справі, суд виходить з того, що, як вбачається з матеріалів справи, у наказі від 27 лютого 2024 року № 1803-п підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином:

«На підставі п.п.19-1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст. 20, п.п. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755/VI (із змінами), а саме здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв , тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.».

У питанні застосування підпункту 80.2.5 практика Верховного Суду є сформованою і усталеною.

Так, Верховний Суд у своїх постановах, але не виключно викладені від 11 липня 2023 року у справі № 240/959/20, від 05 липня 2023 року у справі № 460/2663/22, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, від 05 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17 зауважив, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 520/12028/18, від 11 червня 2019 року у справі № 1440/2045/18 уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Суд також враховує висновки Верховного Суду (зокрема, але не виключно, викладені у постановах від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21) про те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Та як вбачається з змісту наказу №1803-п від 27.02.2024 року в ньому чітко визначена друга підстава п.п.80.2.5 для проведення перевірки - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Тому суд вважає помилковим аргумент позивача, щодо не зазначення конкретної підстави для проведення фактичної перевірки в наказі, а тому його протиправності.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Разом з тим, у наказі про призначення фактичної перевірки містяться відомості про дату його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється, адресу об`єкта, перевірка якого проводиться, мету, вид, підстави для проведення перевірки, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ підписаний керівником (його заступником) контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

Також позивач зазначає у позові, що копія наказу №1803 від 27.02.2024 р. була вручена перевіряючими 29.02.2024р. начальнику виробництва ОСОБА_1 , який за посадовою інструкцією має право представляти інтереси підприємства тільки за дорученням керівництва, яке йому не надавалось.

Проте, як вказує позивач єдиною уповноваженою особою підприємства був в.о. директора Ощипок О.С., якому 01.03.2024 року було вручено перевіряючим під підпис перелік документів, що належать до предмету перевірки та зобов`язано до 06.03.2024 року надати запитувані документи, та вказаним запитом вимагалось з 29.02.2024 року забезпечити представників відповідача доступом до територій, приміщень, та іншого майна що використовується для здійснення господарської діяльності.

Суд враховує, що матеріли справи не містять доказів того, що перевіряючі не були допущені до перевірки (акт про не допуск до перевірки не складався), або особа, якій вручено копія наказу відмовилась від його отримання, або повідомила про відсутність повноважень на це, та, або про не обізнаність керівника підприємства про початок проведення фактичної перевірки позивач про це не зазначає тому суд вважає, що дана обставина не впливає на висновок перевірки, та не свідчить про не законність проведення перевірки чи про відсутність встановленого перевіркою порушення.

Так само зазначення в акті перевірки про відмову в.о. директора ДП від ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки не впливає на його зміст, та факт встановленого актом порушення, враховуюче те, що позивач вказує у позові, що акт перевірки був отриманій ним засобами поштового зв`язку.

Щодо поважності причин пропуску строку подачі звітів з посиланням на укладений договір №541-Т/С ввід 15.11.2017р. з фізичною-особо-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.100-102) та відключення енергопостачання, то матеріли справи не містять та позивачем не надано суду доказів того, що в останній день строку подачи звітів у сторін вказаного договору було відсутнє електропостачання за адресою ведення ними господарської діяльності та його тривалість, які заважали подати звіт в останній відведений день строку (10 число кожного місяця), або наступний за ним день, а тому позивач не довів суду поважність причини пропуску строку підприємством на подачу звітів.

Підставою для скасування рішення контролюючого органу є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення, і таких під час вирішення справи не встановлено.

Аналогічний висновок зробив Верховний суд в постанові від 18 січня 2023 року по справі № 826/10888/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зробила висновок про те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Тому суд щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року в справі № 440/1074/21, не приймає їх до уваги, так як Верховний суд застосовував стару редакцію п.п.80.2.5 ПКУ, яка на час виникнення спірних правовідносин вже не діяла, а в указаному аспекті врахував позицію Верховного суду яка є останньою : від 11 липня 2023 року у справі № 240/959/20, від 05 липня 2023 року у справі № 460/2663/22, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, від 05 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17.

Щодо посилання позивача в позові на правову позицію Верховного суду в постанові від 11.05.2023 року по справі №500/5559/21 то в неї судом встановлено, що підстава проведення перевірки, відповідно до вичерпного переліку підстав, з яких може проводитися фактична перевірка, встановленого нормами пункту 80.2 статті 80 ПК України, не зазначена, тоді як по цій справі судом встановлено, що підставою вказаною у наказу №1803 від 27.02.2024р. є п.п.80.2.5 є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, тобто вони не є тотожніми.

Відповідно до ст. 16 Закону № 481, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які мають ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом

етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця, до 10 числа наступного місяця, звіт про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за формою, встановленою цим органом.

З урахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду від 25.08.2019 у справі № 810/2129/16 кінцева дата 10 число є останнім терміном для подання звіту.

Форма звітів та порядок їх заповнення затверджені наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення».

Відповідно до п. 1, 2, 3 Порядку заповнення форми звіту № 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв», звіти про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв подають суб`єкти господарювання незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Звіти в електронній формі подаються засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Звіти складаються окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подаються до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону № 481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, приписами ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - в розмірі 17000 гривень.

Тому Головним управлінням ДПС в Одеській області, за розглядом матеріалів перевірки правомірно до ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» застосовано штрафні санкції у розмірі 85 000 грн. (5 х 17 000 грн.) за 5 випадків несвоєчасного подання звітів «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форми № 2-РС.

Таким чином, доводи наведені у позовній заяві не спростовують порушення, встановлене перевіркою та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, ч.2 ст.9, ст.ст.10, 77, 90, 242-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Дослідне господарство «ТАЇРОВСЬКЕ» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач : Державне підприємство «Дослідне господарство «ТАЇРОВСЬКЕ» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» (65496, Одеська область, Одеський район, селище міського типу Таїрове, вулиця 40-Річчя Перемоги, будинок 27а) .

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) код ЄДРПОУ ВП 44069166.

Суддя Іванов Е.А.

.