Справа № 460/15876/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/15876/23 пров. № А/857/6725/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Рибалка Назара Олександровича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Махаринець Д.Є., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16.02.2024р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

04.07.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Рибалко Н.О., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Одеській обл. про відмову в призначенні пенсії № 15 від 29.03.2023р., яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1; зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. призначити та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2023р., пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 1 період роботи на Рівненському радіотехнічному заводі з 01.07.1988р. по 20.08.1992р.; вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.20 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. про відмову в призначенні пенсії № 15 від 29.03.2023р., яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. призначити та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2023р., пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 1 період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 01.07.1988р. по 20.08.1992р.; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 429 грн. 44 коп. судового збору (а.с.34-38).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.39-47).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що підстав для призначення позивачу пільгової пенсії немає, оскільки відповідно до поданої уточнюючої довідки ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» атестацією робочого місця за умовами праці за наказами по підприємству не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаних в довідці посадах. Інших первинних документів, які б підтверджували роботу позивача протягом повного робочого дня на посадах, які відносяться до Списку № 1, не надано.

При цьому, апелянт вважає, що відновленням порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФ України в Одеській обл. здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 1 період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 01.07.1988р. по 20.08.1992р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 22.03.2023р. із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (а.с.16).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Одеській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2023р.

За результатами зазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України в Одеській обл. прийнято рішення № 15 від 29.03.2023р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2. Підставою для такого рішення визначено відсутність належно підтвердженого пільгового стажу роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Зазначено, що страховий стаж складає 33 роки 07 місяці 3 дні, пільговий стаж становить 02 роки 10 місяців 24 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою № 01/5 від 16.01.2023р., яка видана ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод», оскільки у довідці наявна інформація, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці за наказами по підприємству не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаних в довідці посадах (зворот а.с.16).

Не погоджуючись із відмовою пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу не ґрунтується на вимогах закону, при цьому представлені позивачем документи є достатніми для призначення позивачу спірної пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України № 1788-XIІ від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XIІ/, Законом України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-IV/, який набрав чинності 01.01.2004р.

Частиною 1 ст.9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені приписами ст.114 Закону № 1058-IV.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), а тому на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 22.03.2023р. позивач досягла 57-річного віку.

Згідно рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 15 від 29.03.2023р. про відмову в призначенні пенсії страховий стаж позивача складає 33 роки 07 місяці 03 дні, а пільговий стаж 02 роки 10 місяців 24 дні. При цьому відповідач не зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 01.07.1988р. по 20.08.1992р. згідно з довідкою № 01/5 від 16.01.2023р., яка видана ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод», оскільки у довідці наявна інформація, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці за наказами по підприємству не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаних в довідці посадах.

У частині незарахованого до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.07.1988р. по 20.08.1992р. колегія суддів враховує, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 позивач:

06.04.1988р. прийнята учеником (далі мовою оригіналу) «паяльщика радиодеталей в цех микросварки» у Рівненському радіотехнічному заводі (наказ № 523-ок від 04.04.1988р.);

01.07.1988р. присвоєний 1 розряд паяльщика радіодеталей цього ж цеху (наказ № 945-ок від 15.07.1988р.);

01.07.1991р. присвоєний 3 розряд паяльщика радіодеталей цього ж цеху (наказ № 460-ОК від 11.07.1991р.);

26.01.1999р. звільнена у зв`язку з скороченням штату (наказ № 8-ВК від 26.01.1999р.) (а.с.7-11).

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізовано у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р. (надалі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).

Водночас, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у період роботи позивача в Рівненському радіотехнічному заводі (1986-1999 роки) був чинний Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою КМ України №162 від 11.03.1994р.

Аналогічний Список № 1 був затверджений постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р.

При цьому посади паяльщиків і лудильників гарячим способом, зайнятих паянням і лудінням виробів припоями, що містять свинець, а також припоями, що містять шкідливі речовини 1-2 класів небезпеки або канцерогени у цей період були передбачені розділом ХХІІІ Загальні професії (позиція - 456) Списку № 1.

Отже, доводи відповідача щодо відсутності у позивача пільгового стажу роботи за Списком № 2 не менше 10 років є безпідставними, оскільки позивач на роботах, які передбачені таким Списком № 2, не працювала, та зміст позовних вимог цим не обґрунтовує.

Водночас відповідачами не заперечується віднесення посади, на якій позивач ОСОБА_1 працювала у спірний період, до пільгової, обмежуючи лише відмову у призначенні пенсії відсутністю доказів підтвердження особливих умов праці за результатами атестації роботодавцем робочого місця за відповідною посадою «паяльника радіодеталей».

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що у заочному рішенні Рівненського міського суду від 29.01.2014р. у справі № 569/23850/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» про видачу уточнюючої довідки було встановлено обставини щодо наявності у позивача права на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» паяльщиком радіодеталей із шкідливими умовами праці в період з 06.04.1988р. по 26.01.1999р. Оскільки позивач працювала у період дії Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, затв. постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р., яким була передбачена ця посада, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на цих посадах при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Уточнюючою довідкою ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» № 01/5 від 16.01.2023р. за встановленою п.20 Порядку № 637 формою, підтверджується що ОСОБА_1 дійсно працювала на Рівненському радіотехнічному заводі з 01.07.1988р. (наказ № 945-ОК від 15.07.1988р.) по 26.01.1999р. (наказ № 8-вк від 26.01.1999р.) паяльщиком радіодеталей на протязі повного робочого дня, зайнятих паянням припоїв, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки чи канцерогени, які відносяться до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, розділ ХХІІІ позиція 456, затв. постановою КМ України № 162 від 11.03.1994р.; у період роботи паяльщиком радіодеталей ОСОБА_1 надавалась щорічна додаткова оплачувана відпустка за шкідливі умови праці тривалістю 12 днів (зворот а.с.15).

Отже матеріалами справи підтверджено, що позивач з 06.04.1988р. по 26.01.1999р. працювала на посадах, передбачених Списком № 1.

Водночас, інформація в уточнюючій довідці про те, що по результатах атестації робочих місць за умовами праці, за наказами по підприємству, не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаних посадах, носить загальний та неконкретизований характер.

Зокрема, автор довідки не зазначає документи, на підставі яких сформований такий висновок; не розкриває причини непідтвердження спірного права позивача (відсутність атестації, негативні результати проведеної атестації, незбереження наказів по підприємству про результати атестації тощо).

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків у пенсійних органів при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Органи ПФ України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, відмова пенсійного органу щодо зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів її роботи з підстав, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці за наказами по підприємству не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаних у довідці посадах, є безпідставною.

Крім того, у матеріалах справи є відсутніми докази здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за спірні періоди, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб чи повідомлення позивача про необхідність надання будь-яких документів.

Водночас, наданими пенсійному органу документами, а саме: трудовою книжкою; уточнюючою довідкою, в якій наявні усі необхідні відомості, підтверджується пільговий період роботи ОСОБА_1 за Списком № 1.

Також, згідно із Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Отже, для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи після 21.08.1992р. та як наслідок можливості їх віднесення до пільгового стажу, особою також мають бути надані документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 по досягненню 57-річного віку достатньо підтвердити її факт роботи не менше 03 років 09 місяців на пільговій посаді, що належними і допустимими доказами підтверджується, оскільки позивач працевлаштована на пільгову посаду «паяльника радіодеталей» 01.07.1988р. та станом на 21.08.1992р. працювала в цих особливо важких умовах праці понад повних 4 роки.

Таким чином, незарахування до спеціального стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 з 01.07.1988р. по 20.08.1992р. (повних 04 роки 01 місяць та 20 днів) не ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відтак, враховуючи вимоги ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, а саме: зниження пенсійного віку жінкам на 01 рік 04 місяці за кожний повний рік такої роботи по Списку № 1, позивач по досягненню 57-річного віку набула право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах (4 роки роботи х 1 рік 4 місяці зниження віку за кожен повний рік роботи).

Зважаючи на встановлені обставини, пенсійний орган при вирішенні питання про наявність підстав для призначення пільгової пенсії за віком зобов`язаний був зарахувати до спеціального стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 період її роботи з 01.07.1988р. по 20.08.1992р., що в сукупності складає 04 роки 01 місяць 20 днів, та давало їй право на призначення пільгової пенсії за віком з 19.02.2023р. (наступного дня після дня досягненню 57-річного віку).

Таким чином, відповідач ГУ ПФ України в Одеській обл. при винесенні спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не взяв до уваги вищевказані приписи та обставини.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини слід вважати підтвердженими передбачені ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах: позивач досягла 57 років; мала необхідний страховий стаж, з яких пільговий стаж за Списком № 1 не менше 4 років.

Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відтак, рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 15 від 29.03.2023р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправним та правильно скасовано судом першої інстанції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пунктом 1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії /22.03.2023р./ досягла 57-річного віку; наявний у позивача страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, судом першої інстанції правильно зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи з 19.02.2023р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 1 період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 01.07.1988р. по 20.08.1992р.

Водночас, апелянт ГУ ПФ України в Рівненській обл. вважає помилковим покладення судом саме на нього зобов`язання здійснити певні дії.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача не суперечить вимогам діючого законодавства.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Починаючи з 30.03.2021р. набрала чинності постанова правління ПФ України № 25-1 від 16.12.2020р. «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», якою передбачено застосування органами ПФ України принципу екстериторіальноості при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії (з 01.04.2021р.).

Запроваджена технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФ України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

В силу приписів вказаного Порядку:

п.1.1 розділу І - заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

п.4.1. розділу IV - заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

п.4.2. розділу IV - після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

п.4.10. розділу IV - після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Зміст викладених положень надає можливість зробити послідовний висновок про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, тобто територіальний орган ПФ України, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, тобто, територіальному органу ПФ України, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

У свою чергу, нарахування та виплату пенсії проводить територіальний орган ПФ України за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Таким чином, оскільки позивач проживає м.Рівне Рівненського району Рівненської обл., звернулася до цього пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, тому судом підставно покладені зобов`язання щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу, призначення спірної пенсії саме на ГУ ПФ України в Рівненській обл.

Окрім цього, враховуючи систему діючих пенсійних органів, відсутність чіткого формалізованого алгоритму дій в разі скасування в судового порядку рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, наближеність до особи пенсійного органу за місцем проживання, покладення судом обов`язку щодо призначення пенсії на такий орган не порушує прав та інтересів самого позивача, не призводить до порушення функціонування самих відповідачів.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в Рівненській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2024р. в адміністративній справі № 460/15876/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.09.2024р.