Справа № 400/326/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/326/24

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТУ ДСА України в Миколаївській області, у якому просила:

- визнати протиправним дії ТУ ДСА України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024р., обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024р., в якій нарахувати суддівську винагороду виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024р. складає 3 028грн..

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона суддя у відставці та у січні 2024р. вона звернулась із заявою до ТУ ДСА в Миколаївській області, в якій просила видати їй довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням встановленого на 1 січня 2024р. в розмірі 3 028грн. прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак, ТУ ДСА в Миколаївській області своїм листом повідомив позивачку про відсутність правових підстав у видачі запитуваної довідки.

Позивачка вважає, що ТУ ДСА при розгляді її заяви про видачу довідки про розмір суддівської винагороди станом на 1.01.2024р. порушив її право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1.01.2024р. становить 3 028грн.. Позивачка вказує на те, що для спірних правовідносин спеціальними є норми ст.135 Закону від 2.06.2016р. за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі Закон №1402-VIII), які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніше прийнятих положень ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік».

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав..

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТУ ДСА в Миколаївській області правомірно відмовив у видачі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024р., обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028грн., оскільки ЗУ «Про державний бюджет України на 2024р.» містить спеціальну норму щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102грн., а тому відсутні підстави для видачі спірної довідки.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 суддя у відставці та 2.01.2024р. вона звернулась із заявою до ТУ ДСА в Миколаївській області, в якій просила видати їй довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням встановленого на 1 січня 2024р. в розмірі 3 028грн. прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, ТУ ДСА в Миколаївській області своїм листом від 8.01.2024р. за №3/2-93/24 повідомив позивачку про відсутність правових підстав у видачі запитуваної довідки, посилаючись на ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024р.» за №3460-IX, яка встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102грн..

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, незаконними та такими, що порушують її права, у зв`язку із чим звернулась в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими апелянт просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Так, приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2.06.2016р. за №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За ч.1 ст.4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

За правилами ч.2 ст.4 Закону №1402-VIII, зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Приписами п.1 ч.3, ч.4,5 ст.135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Поряд з цим, положеннями ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема,: працездатних осіб: з 1.01.2023р. 3 028грн.; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102грн..

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

30.06.2016р. набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 2.06.2016р. №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Вказаним Законом, серед іншого, ст.130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч.1 ст.135 Закону №1402, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст.135 Закону №1402.

Приписами п.1 ч.3 та п.1 ч.4 ст.135 Закону №1402 визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян врегульовано ЗУ «Про прожитковий мінімум».

Так, положеннями ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми ЗУ «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

При цьому, судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», разом із встановленням з 1.01.2024р. прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 3 028грн., передбачений такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102грн..

Варто зазначити, що зміни до Закону №1402 в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до ЗУ «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, а тому законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Судова колегія зазначає, що ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.

Проте, ЗУ «Про Державний бюджет України» на відповідний календарний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звертав увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 9.07.2007р. за №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008р. за №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом №1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, яка визначена Законом №1402.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст.135 Закону №1402 викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021р. у справі за №400/2031/21, від 30.11.2021р. у справі за №360/503/21, від 22.06.2023р. у справі за №400/4904/21, від 12.07.2023р. у справі за №140/5481/22 та від 24.07.2023р. у справі за №280/9563/21.

Також, судова колегія зазначає, що Законом №1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402.

Отже, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1.01.2024р. (3 028грн.), на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402 не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102грн.), на підставі абз.5 ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» було неправомірним та протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.09.2023р. у справі за №240/44080/21.

У свою чергу розглядаючи дану справу суд першої інстанції не врахував, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, щоб охоплювати предмет регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися або змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, позивач відповідно до ст.135 Закону №1402-VIII має право на отримання довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 1.01.2024р., розраховану виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028грн. відповідно до абз.4 ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Отже, судова колегія вважає, що ТУ ДСА в Миколаївській області протиправно не видав позивачці довідку про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1.01.2024р., розраховану виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028грн. відповідно до абз.4 ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» допустивши протиправні дії щодо відмови у підготовці та надані такої довідки ОСОБА_1 , а тому наявні підстави зобов`язати ТУ ДСА в Миколаївській області видати позивачці довідку про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1.01.2024р., розраховану виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028грн. відповідно до абз.4 ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Враховуючи вищевказане, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування судового рішення та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024р. скасувати.

Прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024р., обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028грн.;

Зобов`язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024р., в якій нарахувати суддівську винагороду виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024р. складає 3 028грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул.Фалєєвська, будинок 14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 030,20грн. (три тисячі тридцять гривень двадцять копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко