Справа № 609/1075/24
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1075/24

2-а/609/27/2024

12 вересня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В,

за участю секретаря судового засідання: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 року,

учасники справи не з`явилися

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі відповідач) з вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 року.

2. Позов обґрунтований тим, що 08 серпня 2024 року позивач, приблизно о 18 годині вечора рухалась, з дотриманням правил дорожнього руху, автомобілем марки RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Богдана Хмельницького в напрямку продуктового магазину «ПС ПРОДСЕРВІС» в м. Шумськ. Не доїзджаючи до перехрестя вулиць Богдана Хмельницького та Української, вона на виконання вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», перед знаком (стоп лінія перед знаком відсутня) зупинила свій автомобіль. Після повної зупинки автомобіля через декілька секунд відновила рух та під`їзджаючи до самого перехрестя доріг зменшила швидкість, щоб пересвідчитись у відсутності транспортних засобів на головній дорозі, оскільки з місця знаходження дорожнього знаку 2.2. руху транспорту по вул. Українській не видно. Виїхавши на головну дорогу, вона продовжила рух в наміченому напрямку та проїхавши кільцеве перехрестя доріг, біля автовокзалу побачила в дзеркало заднього виду, що за нею їде службовий автомобіль працівників поліції. В подальшому вона почула звуковий сигнал про зупинку, який був поданий працівниками поліції. На виконання зазначеного звукового сигналу, остання з дотриманням правил дорожнього руху, зупинилась біля правого краю проїзджої частини. Один із працівників поліції підійшов до її автомобіля та повідомив, що вона порушила п. 8.4 б ПДР, оскільки не здійснила повної зупинки автомобіля перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Після цього, працівник поліції пред`явив вимогу передати йому реєстраційні документи на автомобіль, страховий поліс та посвідчення водія. Позивач пояснила працівникам поліції, що рухалась з дотриманням правил дорожнього руху та здійснила повну зупинку транспортного засобу безпосередньо перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Оскільки з місця повної зупинки транспортного засобу, перед знаком, не видно самого перехрестя доріг та транспортного потоку по вул. Українській в м. Шумську, вона відновила рух та при під`їзді до самого перехрестя зменшила швидкість до мінімального рівня (майже до повної зупинки), оскільки здійснювала виїзд з другорядної дороги на головну. На її пояснення працівник поліції сказав, що факт порушення нею ПДР зафіксовано на відеокамеру і запропонував їй переглянути відео файл. Інспектор поліції пред`явив мені відео на якому було видно, що вона зменшує швидкість автомобіля безпосередньо перед перехрестям доріг, але не видно моменту зупинки перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». На самому відео навіть не було видно під`їзду автомобіля до зазначеного дорожнього знаку. На її заперечення працівник поліції сказав, що на його думку зменшення швидкості автомобіля перед перехрестям це і є неналежне виконання нею вимог дорожнього знаку. Після цього, працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу виніс відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свідком описаних мою обставин була дочка позивача - ОСОБА_2 , яка знаходилась разом із нею в автомобілі.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2786065 від 08.08.2024 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови працівниками поліції було порушено порядок розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням її прав, зокрема, не було роз`яснено перед винесенням постанови прав та обов`язків, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання. Працівник поліції лише після вручення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності формально зачитав мої права, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що інкримінованого їй правопорушення вона не вчиняла, оскільки керувала транспортним засобом марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 з дотриманням правил дорожнього руху, не порушувала вимоги знаків пріоритету, а тому не погоджується з прийнятим працівником поліції рішенням.

Окремо наголошує, що встановлення дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» у місці якому він знаходиться не відповідає вимогам законодавства України.

Всупереч вимог чинного законодавства України дорожній знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» встановлено у місці з якого для водія, що зупинився, не забезпечено видимість транспортних засобів, які рухаються дорогою, що перетинається, хоча дану вимогу не важко виконати (достатньо переставити знак на декілька метрів вперед за напрямком руху транспорту). Також вище зазначеному дорожньому знаку не передує знак 2.1. «Дати дорогу» з табличкою 7.1.2. «Відстань до об`єкта» як того вимагають ПДР та ДСТУ та не нанесено стоплінію на дорожнє покриття, а вказані обставини повинні бути відомі працівникам поліції і враховуватись при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Інспектор поліції проігнорував будь-які пояснення позивача, не дав можливості викласти такі в письмовому вигляді, але лише представив відео файл на якому не зафіксовано події адміністративного правопорушення. Відтак абсолютно незрозуміло у зв`язку з чим працівник поліції прийняв рішення про винесення постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Фактично постанову винесено лише на підставі суб`єктивної думки працівника поліції, яка суперечить нормам законодавства України.

Водночас процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, позивач вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріально та процесуального права, а також винесеною без достатніх, допустимих, належних доказів в порушення моїх прав передбачених КУпАП та Конституцією України. А тому просить задоволити її позовні вимоги у повному об`ємі.

3. Також, 20.08.2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про уточнення технічної описки, а саме просить в назві позовної заяви та надалі по тексту правильним формулюванням позовних вимог вважати: «Позовна заява про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 року», а не так як вказано первісно, а саме: «Позовна заява про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065 від 18.08.2024 року».

4. 19.08.2024 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача Рівна А.І. надійшла заява про виправлення описки в ухвалі про відкриття провадження від 16.08.2024 року. Свою заяву мотивувала тим, що згідно даних ІПНП «Адмінпрактика» постанова серії ЕНА № 2786065 винесена 08.08.2024 року, а не 18.08.2024 року. Також остання просила доповнити електрону справу №609/1075/24 всіма наявними матеріалами.

5. 02 вересня 2024 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що даний позов не визнає, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2786065 від 18.08.2024 року є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Останній зазначає, що ЗУ «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

У позовній заяві водій ОСОБА_1 стверджує, що здійснила повну зупинку свого транспортного засобу, однак даний факт спростовується відеоматеріалами фіксації порушення зокрема на відеозаписі чітко відображено, що автомобіль здійснює проїзд на перехресті вулиць Б.Хмельницького-Української без виконання вимог знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушує вимоги п.8.4 б ПДР України.

Зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що дорожній нак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлений із порушенням вимог законодавства України, однак основоположним принципом правил дорожнього руху є те, що «спочатку підкорись, а в подальшому оскаржуй».

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Щодо ознайомлення позивача із правами та обов`язками відповідно до ст. 268 КУпАП слід зазначити, що в оскаржуваній постанові присутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення, також поліцейськими жодними діями не перешкоджали ОСОБА_1 реалізувати своє право на правничу допомогу. Позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Долучений ГУНП в Тернопільській області в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електроному вигляді у виді файлів, а тому не потребує засвідчення ЕПЦ.

Враховуючи викладене просить відмовити у задоволені позову через його безпідставність.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2024 року відповідачу було відмовлено у задоволені заяви про виправлення описки в ухвалі про відкриття провадження від 16.08.2024 року.

8. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2024 року розгляд справи був відкладений 12 вересня 2024 року.

9. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представила суду заяву про розгляд справи у її відсутності із повним підтриманням позовних вимог.

10. У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте як вбачається із поданого ним відзиву на позов справу просить розглядати у їх відсутності.

11. Згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

12. Як вбачається із матеріалів справи 08 серпня 2024 року інспектором СПД №2 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Шевчуком Андрієм Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065, якою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 340 грн., у зв`язку із не виконанням вимог дорожнього знаку 2.2, тим самим порушення п. 8.4б ПДР України порушення вимог знаків пріоритету.

ІV. Оцінка Суду.

13. За умовами ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

14. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

16. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП)

17. За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

18. Як слідує зі змісту положень п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

19. Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

20. Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої її винесено. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови його заповнений бланк вважається зіпсованим.

21. Так, стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

22. Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

23. Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

24. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух`визначаєтьсяПравилами дорожнього руху, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306(із змінами та доповненнями).

25. Згідно п. 1.1.ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

26. Згідно з п. 1.9.Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

27. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

28. Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

29. Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

30. Дорожній знак 2.2 в Правилах дорожнього руху встановлює "Проїзд без зупинки заборонено",Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

31. Згідно з пунктом 8.2-1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Правилами дорожнього руху України визначено, якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. (Відстань до об`єкта).

32. Пункт 8.4.б ПДР України передбачає, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

33. Підпунктом 14.4.3 пункту 14.4 ДСТУ 4100:2010 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» вказано, що знак 2.2 потрібно встановлювати в місці, з якого для водія, що зупинився, забезпечено видимість ТЗ, які рухаються дорогою, що перетинається. У разі неможливості виконання цієї вимоги знак 2.2 установлюють якомога ближче до такого місця в поєднанні з табличкою 7.1.2 та розміткою 1.12 (стоп-лінія) згідно з ДСТУ 2587. Якщо на дорозі безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, то йому повинен передувати знак 2.1 з табличкою 7.1.2

34.Пункт 8.4.б ПДР України передбачає, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

35. Відповідальність зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП, якою встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

36. Частиною 1статті 9 Кодексу Адміністративного судочинства України Встановлено розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

37. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

38. Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

39. Згідно з ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

40. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

41. У постанові від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17 Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Як вбачається під час розгляду справи, оглянутий в судовому засіданні відеозапис який було представлено стороною відповідача, не містить фіксування порушення водієм транспортного засобу автомобілем марки RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 вимог дорожнього знаку 2.2 /проїзд без зупинки заборонено/, а відтак порушення п.8.4.б Правил Дорожнього Руху.

Будь-яких інших доказів відповідачем на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 2.2 /проїзд без зупинки заборонено/, чим порушено п.8.4.б ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, до суду не надано

За наслідком чого, суд доходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ч.2 ст.77 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

42. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

43. Відповідно до положень статті 251 КУпАП посадова особа у визначеному законом порядку встановлює винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

44. За наслідком чого, враховуючи недоведеність відповідачем належними доказами вчинення позивачем порушення вимог дорожнього знаку 2.2 /проїзд без зупинки заборонено/, чим порушено п.8.4.б ПДР, суд вважає безпідставними доводи відповідача про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винною у інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.05.2018 року у справі №175/1982/16-а.

45. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за наслідком чого в межах положень ст.286 КАС України суд вважає достатніми підстави для скасування постанови серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягаючою закриттю, за відсутністю доказів наявності події і складу правопорушення.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема, не довів факту допущення позивачем порушення п.8.4.б ПДР України.

46. Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

47. Суд, у відповідності до положень статті 286 КАС України, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної відповідачем, вважає наявними підстави для скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

48. Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 139 КАС України, якими, крім іншого, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 грн., слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місце знаходження: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2786065 від 08.08.2024 року задоволити повністю.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2786065 від 08 серпня 2024 року якою ОСОБА_1 , було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати.

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 12 вересня 2024 року.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ