Справа № 560/2874/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2874/24

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

11 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.02.2024 №29 про відмову у переведенні ОСОБА_1 па пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 31.01.2024 на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", та здійснити нарахування та виплату у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.01.2024 №171-Ф та від 01.01.2024 №5-Ф; перерахунок та виплату пенсії провести з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 05.12.2013 ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, обчислену за нормами Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХХІІ, розмір якої становив 3924,06 грн.

З 01.03.2021 позивачку переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, розмір якої становив 4037,91 грн.

З 13.01.2023 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, розмір якої становив 7969,37 грн.

31.01.2024 позивачка звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідки про заробітну плату від 01.01.2024 № 5-Ф, від 31.01.2024 № 171-Ф, виданих головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №29 від 06.02.2024, відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в переведенні на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», згідно поданої заяви від 31.01.2024, у зв`язку з тим, що розмір пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу (4482,40 грн.) є меншим від розміру пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV 7969,37 грн.), відтак проводити переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» не доцільно. Про прийняте рішення позивачку повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.02.2024 №2200-0304-8/15654.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

У ч.1 ст.37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу", чинного до 01.06.2016 (далі Закон №3723) зазначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Таким чином, законодавством визначено чіткі умови, при дотриманні яких, особа має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII:

а) досягнення певного віку - 62 років для чоловіків; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV 60 років;

б) наявність страхового стажу 35 років для чоловіків; 30 років для жінок в) наявність стажу державної служби - не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

г) до набрання чинності Законом №889-VIII (01.05.2016) не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд України в аналогічній справі № 147/809/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18, у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №676/4235/17, від 03.03.2021 №805/3923/18-а, від 14.04.2021 №480/4241/18.

Цей висновок підтверджується положеннями пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622), де передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889 Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ Про державну службу мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889- VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25Закону та актами Кабінету Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка обіймала посади, що належать до посад державної служби з 16.12.1985 по 04.12.2013, і з 05.12.2013 уже отримувала пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ, а з січня 2023 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно п. 3 Порядку право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону при досягненні відповідного віку, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", мають особи при наявності стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Відповідно до статті 90 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що у зв`язку з прийняттям Закону № 889 було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із урахуванням вищезазначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 особливих умов.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

У рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.12.2013 отримувала пенсію по інвалідності, обчислену за нормами Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХХІІ.

Згідно п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.17, пенсії призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до п. 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.17, особам, пенсії яким призначені відповідно до Закону України «Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно пункту 8 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019, якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» буде більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону України «Про державну службу», проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на відповідний вид пенсії на загальних умовах за матеріалами пенсійних справ.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 з 01.03.2021 автоматично переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону № 1058-ІV. З 13.01.2023, згідно заяви, переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Станом на 01.02.2024 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 7969,37 грн.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до такого переведення.

Особи, яких переведено на пенсію за віком за нормами Закону України № 1058, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу». При цьому, розмір пенсії встановлюється з 1 числа наступного місяця, у якому надійшла заява, у тому розмірі, що був до переведення.

З урахуванням наведеного, у разі звернення особи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону № 3723-ХІІ, поновлюється у раніше встановленому розмірі.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, а відтак у головного управління відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку.

Частина 1 статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (у редакції, чинній до 15 грудня 2015 року; далі - постанова № 865) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України "Про державну службу" № 889-VIII.

Враховуючи вище зазначене, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови №1013, якою пункт 4 постанови № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 745/458/16-а, від 13 лютого 2018 року у справі №697/2282/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 638/19513/16-а та від 05 березня 2019 року у справі № 226/1478/16-а.

Варто зазначити, що кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення.

Крім того, при переведенні з одного виду пенсії на інший в межах одного закону - Закону України «Про державну службу», при розрахунку пенсії державного службовця має застосовуватись той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні підстави для врахування довідки від 31.01.2024 № 171-Ф «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 5-Ф від 01.01.2024 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Виходячи з вищевикладеного, висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.02.2024 №29 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 31.01.2024 на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", та здійснити нарахування та виплату у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.01.2024 №171-Ф та від 01.01.2024 №5-Ф; перерахунок та виплату пенсії провести з урахуванням виплачених сум, є помилковим та необґрунтованим.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Мацький Є.М.