Справа № 320/2700/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2700/21 Головуючий у 1 інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернувся до суду з позовом до Державної аудиторської служби України (далі - Держаудитслужба), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі №UA-2020-12-28-003574-а за предметом закупівлі згідно ДК 021:2015: 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (Будівельні роботи по робочому проекту «Нове будівництво трасового радіолокаційного комплексу «Скадовськ» за межами населених пунктів Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Приймально-передавальний радіоцентр (ППЦ-1)») оприлюднене на веб-порталі уповноваженого органу 10.02.2021;

- визнати протиправним та скасувати Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-12-28-003574-а, затверджений 23.02.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі не містить опису підстав для його прийняття. Також, апелянт вказує про накладення відповідачем незахищеного, удосконаленого електронного підпису, який не може вважатись кваліфікованим на висновок про результати моніторингу процедури закупівлі. Щодо ліцензії ТОВ «Інтеграл Сістемс» апелянт зазначає, що згідно технічного завдання, такий вид робіт як «вогнезахисне заповнення» не передбачався, а тому, його відсутність в ліцензії субпідрядника ПП «Лєда» або в учасника ТОВ «Інтеграл Сістемс» не є невідповідністю умовам Тендерної документації. Крім того, апелянт вважає, що відповідачем у висновку не конкретизовано яким чином та головне на підставі якого нормативного акту (зокрема його абзац, пункт, частина, стаття тощо) позивач повинен відмінити процедуру закупівлі. А відтак, на переконання апелянта, такий висновок є неконкретизованим, не містить чітких вимог на підставі чого позивач повинен відмінити торги.

21 лютого 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Державної аудиторської служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Держаудитслужби від 10.02.2021 №40 «Про початок моніторингу процедур закупівлі» відповідачем оприлюднено повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі №UA-2020-12-28-003574-а за предметом закупівлі згідно ДК 021:2015: 45000000-7 - Будівельні роботи та поточний ремонт ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (Будівельні роботи по робочому проекту «Нове будівництво трасового радіолокаційного комплексу «Скадовськ» за межами населених пунктів Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Приймально-передавальний радіоцентр (ППЦ-1)), яка оголошена Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Підставою для прийняття рішення про початок моніторингу є виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель відповідно до пункту 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі».

Державною аудиторською службою України в електронній системі закупівель 23.02.2021 оприлюднено висновок про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2020-12-28-003574-а (далі - Висновок), за результатами якого установлено порушення вимог абзацу другого пункту 2 частини першої статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі».

З огляду на встановлене порушення законодавства у сфері закупівель, керуючись статтями 5 та 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та статтею 8 Закону України «Про публічні закупівлі», Держаудитслужба зобов`язала Державне підприємство обслуговування повітряного руху України здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом відміни тендеру відповідно до статті 32 Закону, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Не погоджуючись з повідомленням про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі та висновком про результати моніторингу процедури закупівлі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі також - Закон №2939-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Статтею 2 Закону №2939-XII визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, до яких належить здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 р. №43 (далі також - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 Положення №43, основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю.

За змістом підпункту 3 пункту 4 Положення №43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення моніторингу закупівель.

Відповідно до пункту 7 Положення №43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Статтею 5 Закону №2939-XII визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.

Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (далі - Закон № 922-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - моніторинг процедури закупівлі - аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.

Частиною 1 статті 8 вказаного Закону передбачено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Моніторинг процедури закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини четвертої статті 22 цього Закону.

Моніторинг процедур закупівель здійснюється також щодо процедур закупівель, особливості яких передбачені у законах, що визначені у частинах восьмій та дев`ятій статті 3 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Держаудитслужба, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», пункту 9 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, та на підставі наказу Держаудитслужби від 10.02.2021 № 40 здійснила моніторинг процедури закупівлі UA-2020-12-28-003574-a (Будівельні роботи та поточний ремонт (Будівельні роботи по робочому проекту «Нове будівництво трасового радіолокаційного комплексу «Скадовськ» за межами населених пунктів Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Приймально-передавальний радіоцентр (ППЦ-1)»)), очікуваною вартістю 27 806 348,00 гривень.

За результатами аналізу питання розгляду тендерної пропозиції ТОВ «Інтеграл Сістемс» установлено порушення вимог абзацу другого пункту 2 частини першої статті 31 Закону № 922-VIII.

Вказані порушення у сфері публічних закупівель зафіксовані у Висновку про результати моніторингу закупівлі від 23 лютого 2021 року № 181, що оприлюднений в електронній системі закупівель 23.02.2021 (а.с. 26-29).

Так, апелянт стверджує, що повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі не містить опису підстав для його прийняття.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 23 статті 8 Закону № 922-VIII передбачено, що рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох із таких підстав, зокрема, виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 922-VIII, повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі.

Повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі не зупиняє проведення процедур закупівель, визначених цим Законом.

Матеріали справи свідчать, що в електронній системі закупівель за процедурою закупівлі UA-2020-12-28-003574-a у розділі «Інформація про моніторинг» підставою для прийняття рішення про початок моніторингу зазначено: « 1. Виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель», що відповідає вимогам пункту 4 частини другої та частини третьої та статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» (а.с. 16-23).

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта про незазначення в повідомленні про прийняття рішення про початок моніторингу процедури підстав проведення моніторингу є необґрунтованими.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначене повідомлення лише інформує сторін про початок процедури контролюючим органом моніторингу процедури закупівлі, не встановлює порушень та будь-яких зобов`язань для позивача, що може спричинити порушення його прав.

Щодо твердження апелянта про накладення незахищеного, удосконаленого електронного підпису на висновок про результати моніторингу процедури закупівлі не може вважатись кваліфікованим, слід зазначити наступне.

Міністерство цифрової трансформації України в листі до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 10.02.2021 № 20-29/06-1616-у надало роз`яснення законодавства у сфері електронних довірчих послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо, серед іншого, під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Згідно статті 19 вищевказаного Закону, засоби кваліфікованого електронного підпису чи печатки повинні забезпечувати: належний рівень унікальності пари ключів, що ними генеруються; конфіденційність особистих ключів під час їх генерації, зберігання та створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки; захист від доступу до особистих ключів сторонніх осіб.

За приписами пункту 12 частини 2 статті 23 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфіковані сертифікати відкритих ключів обов`язково повинні містити, зокрема, відомості про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки (для кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 992 затверджено Вимог у сфері електронних довірчих послуг та Порядку перевірки дотримання вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг.

Пунктом 82 вищевказаних Вимог передбачено, що перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до п. 84 Вимог у сфері електронних довірчих послуг та Порядку перевірки дотримання вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, надання кваліфікованої електронної довірчої послуги із створення, перевірки та підтвердження кваліфікованих електронних підписів чи печаток передбачає, що така послуга: 1) надається виключно надавачем; 2) відповідає всім вимогам до перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, визначеним у пункті 83 цих вимог; 3) дає змогу отримувати результати перевірки із застосуванням кваліфікованого електронного підпису чи печатки надавача автоматизованим способом, який є надійним, ефективним та захищеним.

Слід зазначити, що кваліфіковані надавачі електронних довірчих послуг мають право, зокрема, самостійно обирати, які саме стандарти будуть ними застосовуватися при наданні довірчих послуг з переліку стандартів, визначеного Кабінетом Міністрів України, крім сфери спеціального зв`язку.

Як вказує відповідач, таким стандартом, відповідно до пункту 9 переліку стандартів, що застосовуються кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг під час надання кваліфікованих електронних довірчих послуг, який додається до вимог у сфері електронних довірчих послуг, зокрема є ДСТУ ETSI TS 119 101:2016 (ETSI TS 119 101:2016, IDT) «Електронні підписи та інфраструктури».

Вимоги до політики безпеки для додатків формування та перевірки підписів затверджені наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 23.09.2016 № 279.

Відповідно до пункту 8.2.6 зазначеного стандарту, застосунок для перевірки підпису надає: основний результат перевірки (дійсний, недійсний, невизначений), час перевірки та, якщо вимагається, звіт про перевірку.

Застосунок для перевірки підпису повинен надавати додаткову інформацію про елементи перевірки підпису, які є підтвердженими або непідтвердженими, та додаткову інформацію, що стосується перевірки підпису (сертифікати, інформація про відкликання та позначки часу).

З огляду на викладене, законодавством у сфері електронних довірчих послуг не визначені вимоги до форми та змісту результату перевірки кваліфікованого електронного підпису.

У відповідності до абзацу 2 пункту 2 Порядку використання електронних довірчих послуг в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 749, захищений носій особистих ключів -засіб кваліфікованого електронного підпису чи печатки, що призначений для зберігання особистого ключа та має вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на ньому даних від несанкціонованого доступу, безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для підпису оскаржуваного висновку не потрібно застосовувати засоби кваліфікованого електронного підпису, а достатньо того, що підпис сформований на основі кваліфікованого сертифіката відкритого ключа.

З приводу доводів апелянта про те, що згідно технічного завдання, такий вид робіт як «вогнезахисне заповнення» не передбачався, а тому, його відсутність в ліцензії субпідрядника ПП «Лєда» або в учасника ТОВ «Інтеграл Сістемс» не є невідповідністю умовам Тендерної документації, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у пункті 3.1.3 розділу ІІІ «Інструкція з підготовки тендерної пропозиції» Замовник установив вимогу, що у тендерній пропозиції подаються в електронному вигляді через електронну систему закупівель шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, де зазначається інформація про ціну, інформація від учасника процедури закупівлі про його відповідність кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, наявність / відсутність підстав, установлених у статті 17 Закону і в тендерній документації, та шляхом завантаження необхідних документів, що вимагаються замовником у тендерній документації, а саме: чинна ліцензія (або довідка учасника з посиланням в мережі Інтернет на офіційний сайт уповноваженого органу, що підтверджує видачу ліцензії) на провадження господарської діяльності з виконання робіт протипожежного призначення, наявність якої передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 852 (у разі залучення субпідрядника до виконання робіт протипожежного призначення документи надаються на субпідрядну організацію), зокрема:

монтаж систем пожежогасіння (водяних, пінних, газових, порошкових, аерозольних);

монтаж систем пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей, устаткування для передачі тривожних сповіщень;

вогнезахист (вогнезахисне просочування глибоке чи поверхневе, вогнезахисне обробляння (фарбування, штукатурення, обмотування, облицювання), вогнезахисне заповнення).

Таким чином, з Тендерної документації вбачається, що Замовник вимагав надання ліцензії саме учасника закупівлі на виконання протипожежних робіт, а у разі залучення субпідрядника до виконання робіт протипожежного призначення - надання ліцензії цього субпідрядника.

Згідно пункту 13 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, а саме: надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення за переліком, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 № 852 «Про деякі питання ліцензування господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення» затверджено Перелік послуг і робіт протипожежного призначення, що підлягають ліцензування.

Відповідно до вищевказаного Переліку, ліцензування підлягають такі послуги і роботи, зокрема, як вогнезахист (вогнезахисне просочування глибоке чи поверхневе, вогнезахисне обробляння (фарбування, штукатурення, обмотування, облицювання), вогнезахисне заповнення).

В свою чергу, Додатком 2 Тендерної документації «Технічні завдання» передбачено, що одним із основних видів будівельних робіт, які повинні бути виконані відповідно до проектної документації є виконання оздоблювальних робіт адміністративно-технічної будівлі.

Разом з тим, у тендерній пропозиції ТОВ «Інтеграл Сістемс» відсутня ліцензія (або довідка учасника з посиланням в мережі Інтернет на офіційний сайт уповноваженого органу, що підтверджує видачу ліцензії) на провадження господарської діяльності з виконання робіт - вогнезахисне заповнення, чим не дотримано вимоги пункту 3.1.3 розділу ІІІ «Інструкція з підготовки тендерної пропозиції».

Крім того, як звернув увагу суд першої інстанції, Замовник за аналогічних підстав відхилив тендерну пропозицію учасника ПAT «Пересувна механізована колона № 132».

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта в цій частині колегія суддів вважає необгрунтованими.

Також, апелянт зазначає, що відповідачем у Висновку не конкретизовано яким чином та головне на підставі якого нормативного акту (зокрема його абзац, пункт, частина, стаття тощо) позивач повинен відмінити процедуру закупівлі.

Відтак, на переконання апелянта, такий висновок є неконкретизованим, не містить чітких вимог на підставі чого позивач повинен відмінити торги.

В силу вимог ч. 7 ст. 8 Закону № 922-VIII, у висновку обов`язково зазначаються:

1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо якого здійснювався моніторинг процедури закупівлі;

2) назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися щодо кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності) та його очікувана вартість;

3) унікальний номер оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі;

4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі;

5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю.

Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Якщо під час моніторингу, за результатами якого виявлено ознаки порушення законодавства у сфері публічних закупівель, було відмінено тендер чи визнано його таким, що не відбувся, орган державного фінансового контролю зазначає опис порушення без зобов`язання щодо усунення такого порушення.

Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі виявлено ознаки порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції органу державного фінансового контролю, про це письмово повідомляються відповідні державні органи.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.09.2020 № 552 «Про затвердження форми висновку про результати моніторингу процедури закупівлі та порядку його заповнення» затверджено форму та порядок заповнення форми висновку про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - Порядок), розділом ІІІ визначено порядок заповнення констатуючої частини форми висновку.

Відповідно до змісту Розділу ІІІ цього Порядку у пункті 1 зазначаються:

1) дата закінчення моніторингу закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі»;

2) питання, що стало предметом аналізу дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель, перелік проаналізованих документів та інформації, інші дії органу державного фінансового контролю, яких було вжито відповідно до законодавства для забезпечення проведення моніторингу закупівлі;

3) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого(их) за результатами моніторингу закупівлі, із зазначенням: структурної одиниці нормативно-правового акта, норми якої порушено, його виду, найменування суб`єкта нормотворення, дати прийняття та його реєстраційного індексу (крім законів), заголовка, а в разі відсилання до зареєстрованого нормативно-правового акта - також дати і номера його державної реєстрації в Міністерстві юстиції України. При зазначенні структурної одиниці закону зазначається тільки її заголовок (крім законів про внесення змін); найменування та реквізитів документів, на підставі яких зроблено висновок про наявність порушення (у разі потреби також деталізуються суть та обставини допущення порушення).

У пункті 2 робиться висновок про наявність чи відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель за кожним із питань, що аналізувалися.

У разі виявлення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель пункт 3 має містити посилання на структурну одиницю компетенційного нормативно-правового акта, на підставі якої орган державного фінансового контролю зобов`язує замовника усунути у встановленому законодавством порядку такі порушення, а також зобов`язання щодо їх усунення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, відповідно до положень частини сьомої статті 8 Закону № 922 та положень Наказу № 552, Держаудитслужба склала висновок від 23.02.2021 №181 з описом тієї інформації, яку вимагають зазначені норми законодавства. Держаудитслужба, керуючись статтями 2 та 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», зобов`язала здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом відміни тендеру.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що Висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу процедури закупівлі від 23.02.2021 UA-2020-12-28-003574-а є обгрунтованим та правомірним, а тому, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.