Справа № 320/5422/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Справа № 320/5422/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Київській області

про визнання незаконним звільнення та поновлення на публічній службі,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №97 від 23.05.2022 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

???- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №101 о/с від 03.06.2022 року, яким з 06.06.2022 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв?язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;

???- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділення №1 взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.06.2022 року по день прийняття судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджувала, що при проведенні службового розслідування дисциплінарною комісією залишено поза увагою те, що 25.02.2022 вона була на службі, проте у зв?язку з погіршенням стану здоров`я звернулась до лікаря відомчої медичної установи ДП «Територіальне об?єднання МВС України по Київській області», вказане підтверджується довідкою №11 від 25.02.2022 та результатами огляду №1883/88 від 25.02.2022.

Також, Позивачка зазначила, що повідомляла дисциплінарну комісію про звернення за медичною допомогою за кордом та надавала відповідні докази.

За таких обставин, ОСОБА_1 наполяла на тому, що Відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина Позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступків, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення з поліції, що за даних обставин є надмірним та передчасним.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, територіальної цілісності України. А тому, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт відсутності Позивачки на службі з 25.02.2022 по 10.05.2022, суд вирішив, що висновок Відповідача про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин є обґрунтованим. При цьому суд врахував обставини, встановлені в ході службового розслідування

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та задовольнити позов повністю, наполягаючи на тому, що її відсутність на службі з 25.02.2022 по 10.05.2022 пов?язана з тимчасовою непрацездатністю, і такі дії не можуть кваліфікуватися як дисциплінарний проступок. Таким чином, доказів порушення Позивачкою службової дисципліни Відповідачем не наведено.

Також Апелянтка стверджує, що під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісію Відповідача не було враховано те, що ОСОБА_1 жодного разу не притятувалася до дисциплінарної відповідальності, а отже, застосування такого виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення зі служби в поліції є неспівмірним до виявленого порушення.

На підтвердження правильності своєї позиції Апелянтка посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2021 у справі №420/2916/20 та від 29.11.2019 у справі №807/167/15.

Окремо ОСОБА_1 стверджує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема зазначає, що рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 та від 23.07.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 11.12.2020 по 06.06.2022 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, а саме у поліцейському відділенні №1 взводу №3 роти конвойної служби ГУНП України в Київській області.

До керівництва Головного управління надійшов рапорт заступника командира роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Головая С.В. за вих. від 29.04.2022 № 28/109/45/01-2022 про можливе порушення службової дисципліни поліцейським відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Київській області капралом поліції ОСОБА_1 .

Так, 25.02.2022 не прибула у поліцейське відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Київській області капрал поліції ОСОБА_1 .

По даному факту складено Акт невиходу на службу без поважних причин у період з 25.02.2022 по 10.05.2022 за вих. від 10.05.2022 № 37/109/45-2022, а також Дисциплінарній комісії були надані акти від 11.05.2022 № 38/109/45-2022, від 12.05.2022 № 39/109/45-2022, від 13.05.2022 №40/109/45-2022, від 14.05.2022 № 41/109/45-2022, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не з`являлася на службу в загальному упродовж 77 днів.

На підставі вищевикладеного Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 10.05.2022 №433 призначене службове розслідування та створення дисциплінарної комісії. Крім того, 10.05.2022 складом Дисциплінарної комісії в присутності командира взводу № 3 РКС ГУНІ в Київській області здійснено телефонний дзвінок за допомогою додатку месенджер - «Viber» на мобільний номер - НОМЕР_1 ОСОБА_1 в ході чого останній задано питання, про причину відсутності на робочому місці та де саме вона перебувала з 25.02.2022 по 10.05.2022, на що ОСОБА_1 відповіла, що з 25.02.2022 до 06.03.2022 відкрила лікарняний лист та перебувала вдома. На прохання надати за допомогою електронного зв?язку лікарняний лист, зазначила, що в неї його немає. На запитання щодо перебування особи з 06.03.2022 по 10.05.2022, остання зазначила, що з 06.03.2022 виїхала закордон. На прохання надати копію білетів про виїзд та копію закордонного паспорту з відміткою про виїзд закордон Позивач зазначила, що білетів немає, оскільки виїзд здійснювався у зв?язку із ситуацією в країні без білетів. Також Позивач зазначила, що до 20.05.2022 має намір повернутися в Україну.

У зв`язку з вищевикладеним, за вказаним фактом складено Акт телефонної розмови від 10.05.2022 № 554/109/20-22, дану телефонну розмову записано на оптичний носій інформації, а саме: компакт-диск одноразового запису аудифіксації та збереження даних CD-R - «Axent ich liebe perfection» - 700 MB 80 min. 52 X.

В ході проведення службового розслідування згідно електронного білету ConrtaBus № zdpuLPY9RoZt63Uh 14.05.2022 до України прибула ОСОБА_1 , яка 16.05.2022 надала додатково письмове пояснення, в якому пояснила, що має проблеми зі здоров`ям з чим і був пов`язаний її виїзд за межі кордону України. Так, 25.02.2022 повинна була прибути до Київської обласної клінічної лікарні м. Київ на обстеження з подальшим оперативним втручанням, але не встигла цього зробити у зв?язку з військовим станом в Україні. До 06.03.2022 перебувала в Україні, 07.03.2022 перетнула межі кордону України. Про виїзд за кордон, командирів РКС ГУНП в Київській області не повідомляла, зброю здала до чергової частини Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області.

Дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування в діях опитуваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачаються ознаки приховування відсутності на робочому місці та прогулів своєю підлеглою капралом поліції ОСОБА_1 , тобто упродовж 77 днів особа не з`являлася на службі але її подавали до списків (відомостей) виплат грошового забезпечення, як працівника, який несе службу у відділенні №1 взводу № 3 роти конвойної служби (місце дислокації м. Біла Церква).

Комісією враховано і той факт, що рапорт ОСОБА_7 , наданий Головаю С.В. без зазначення дати, та належного реєстрування у Книзі реєстрації вихідних документів.

Суд також зазначає, що 25.02.2022 Позивач звернулась до лікаря відомчої медичної установи ДП «Територіальне об?єднання МВС України по Київській області», вказане підтверджується довідкою №11 від 25.02.2022 та результатами огляду №1883/88 від 25.02.2022, однак відповідно до Довідки від 19.09.2022 №1468/109/20/01-2022, встановлено, що у ході проведення службового розслідування членом комісії ОСОБА_9 , проведено перевірку з використанням системи Реєстру електронних листів непрацездатності в управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Київській області, щодо встановлення наявності у ОСОБА_1 відкритих лікарняних у період з 25.02.2022 по 23.05.2022. Однак, проведеною перевіркою відкритих електронних листів непрацездатності встановлено не було.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", п. 1 і 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, до капрала поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.05.2022 року за №97, поліцейського відділення №1 взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Київській області капрала поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 03.06.2022 року за №101 о/с, яким з 06.06.2022 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв?язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі Наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №97 від 23.05.2022 року.

8. Позивачка, вважаючи протиправними накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, а своє право на працю - порушеним, звернулася до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст. 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 7 та в частині першій статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону № 580-VIII).

Статтею 13 Закону № 580-VIII визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до частин першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно зі ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, метою яких є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил № 1179 установлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил № 1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно зі ст.ст. 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у тому числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку № 893.

Також вказаним Порядком № 893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону № 580-VIII керівники територіальних органів поліції (в тому числі ГУНП в Чернігівській області) призначаються на посади та звільняються з посад керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції, неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.

Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Разом з тим, особа, як ступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що під час дії воєнного стану, а саме у період з 25.02.2022 по 10.05.2022 Позивачка була відсутня на службі, зокрема на території дислокації відповідного підрозділу ГУ НП у Київській області, не виконувала покладені на неї обов`язки, про виїзд за кордон України безпосереднє керівництво жодним чином не повідомляла.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування і доказів зворотного ані під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження ОСОБА_1 не надано.

12. Доводи Апелянтки про те, що вона виїхала за межі території України у зв?язку з необхідністю хірургічного втручання, колегія суддів вважає необґрунтованими та до уваги не приймає. Позаяк будь-які докази, які підтверджують її тимчасову непрацездатність та необхідність лікування за межами території України, ОСОБА_1 не надано.

13. Більш того, як вбачається з пояснень самої Апелянтки, долучених до матеріалів службового розслідування /т.1 а.с.32, зв./, перебуваючи на території Німеччини, від оперативного втручання відмовилася, що додатково свідчить про неаргументованість доводів апеляційної скарги.

14. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, тому в жодному випадку не може засновуватися на припущеннях.

15. Окрім вищенаведеного, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія ще раз наголошує, що ОСОБА_1 , приймаючи Присягу поліцейського та перебуваючи на службі в поліції, повинна була усвідомлювати та розуміти підвищені вимоги до її поведінки, зокрема щодо відповідального ставлення до виконуваних нею обов`язків, що передбачає пріоритет інтересів служби понад власними інтересами, тим більше, у період воєнного стану.

16. Самовільне залишення Апелянткою місця проходження служби, невиконання покладених на неї обов`язків та нехтування інтересами служби, що включають інтереси Держави в умовах воєнного стану та збройної агресії ворога, унеможливлює подальше проходження нею служби в органах поліції та є достатньою правовою підставою для застосування найсуворішого заходу дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

17. Тож, за виниклих обставин, колегія суддів вважає, що Відповідачем правомірно, виважено та обґрунтовано застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

18. Отже, апеляційний суд вважає, що обставини, на які посилається Апелянтка, не спростовують факту вчинення нею саме того дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до відповідальності, та не впливають на правомірність спірних наказів ГУ НП у Київській області.

19. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

20.Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

21. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових для задоволення позову в цій справі.

22. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

23. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

24. Розподіл судових витрат.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк