Справа № 160/24452/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Відповідача-1: Військової частини НОМЕР_1 , до Відповідача-2: А4010 про визнання протиправними та скасування п.3, п.6 наказу №1320 від 20.08.2023р., визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
06.09.2024р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Військової частини НОМЕР_1 , до Відповідача-2: А4010 та просить:
- визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1320 від 20.08.2023р. "Про результати службового розслідування", відповідно до якого військове майно, а саме: укомплектована тактична аптечка/укомплектована тактична аптечка KSE в кількості 57шт., аптечка медична загальновійськова індивідуальна (ціна за одиницю 1651,77 грн.) в кількості 4 шт.; комплект медичного спорядження: аптечка бійця рятувальника в кількості 3 шт., втрачені внаслідок неналежного ставлення до своїх службових обов`язків та військової служби позивачем - командиром 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати п.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1320 від 20.08.2023р. "Про результати службового розслідування", відповідно до якого на підставі ч.1 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019р. №160 (зі змінами), притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 160859,94 грн.;
- визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_3 про стягнення з грошового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 збитків на підставі копій документів надісланих військовою частиною НОМЕР_1 та прийнятих військовою частиною НОМЕР_3 за описом поданим у супровідному листі №211/ФЕС від 27.01.2024р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та повернути старшому лейтенанту ОСОБА_1 незаконно утримані кошти стягнення з грошового забезпечення на підставі копій документів надісланих військовою частиною НОМЕР_1 та прийнятих військовою частиною НОМЕР_3 за описом поданим у супровідному листі №211/ФЕС від 27.01.2024р. станом на момент набрання рішенням законної сили.
Одночасно із позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить:
- зупинити дію п.6 наказу №1320 від 20.08.2023р. військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого на підставі ч.1 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019р. №160 (зі змінами), притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 160859,94 грн.
- до моменту набрання судового рішення законної сили по даній справі, заборонити військовій частині НОМЕР_3 здійснювати утримання та стягнення з грошового забезпечення позивача на підставі документів надісланих військовою частиною НОМЕР_1 та прийнятих військовою частиною НОМЕР_3 за описом поданим у супровідному листі №211/ФЕС від 27.01.2024р.
Вказану заяву представник позивача обґрунтовує тим, що військовою частиною НОМЕР_3 здійснюється утримання з грошового забезпечення позивача нарахованих сум збитків за наказом №1320 від 20.08.2023р. військової частини НОМЕР_1 , який є предметом даного спору, та у випадку стягнення грошових коштів за даним наказом, після винесення судом рішення про визнання його таким, що не підлягає виконанню, таке рішення не буде мати ефективного захисту прав позивача та може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звертається з позовом до суду; позивач є військовослужбовцем, який на даний час виконує свій конституційний обов`язок із захисту країни та враховуючи, що його військовий підрозділ (штурмова рота) має значні ризики до свого життя і здоров`я, що також є підставою можливості ускладнення поновлення порушених прав, а тому заявник просить застосувати заходи забезпечення позову на підставі ст.ст.150, 151-154 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши вищевказану заяву заявника про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд не находить обґрунтованих підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову згідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з таких підстав, а саме:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом якого він звернувся або має намір звернутися до суду;
- очевидними є ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю ч.1, ч.2 ст. 150 вказаного наведеного Кодексу.
За приписами п.1, п.2 ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії.
У відповідності до вимог ч.1, ч.5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
При цьому, відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, заява заявника про забезпечення позову, а також і додані до даної заяви докази не містять посилань на конкретні обставини, що свідчать про наявність обставин, що можуть ускладнити в майбутньому поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.
Окрім того, зі змісту адміністративного позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що підставою для звернення позивача до суду є, зокрема, прийняття відповідачем-1 протиправних, на думку позивача, зокрема, п.6 наказу №1320 від 20.08.2023р. "Про результати службового розслідування", відповідно до якого позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 160859,94 грн., що підлягає скасуванню.
В адміністративних справах з приводу оскарження правового акта індивідуальної дії, в даному випадку, зокрема, п.6 наказу №1320 від 20.08.2023р. "Про результати службового розслідування", відповідно до якого позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 160859,94 грн., забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії такого пункту наказу та заборони військовій частині НОМЕР_3 здійснювати утримання та стягнення з грошового забезпечення позивача, судом фактично ухвалюється рішення в цій частині без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.
Отже, заявником не доведено обґрунтованими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та не надано відповідних доказів на підтвердження існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.
За таких обставин, у Дніпропетровського окружного адміністративного суду відсутні підстави для задоволення заяви представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва