Справа № 580/923/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/923/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спеціального зв`язку до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Державне підприємство спеціального зв`язку звернулося до суду з позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату або несвоєчасну сплату по єдиному соціальному внеску № від 08.12.2023 з розрахунком штрафних санкцій на загальну суму 11672,21 грн (в т. ч. штрафна санкція 20% - 8886,94 грн за період з 10.08.2023 до 12.10.2023 та пеня - 2785,27 грн).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 08.12.2023.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що Черкаський обласний вузол спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку, , несвоєчасно сплатило суми єдиного внеску за 2 кв. 2023 року (граничний термін сплати 09.08.2023). У результаті такого порушення Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено рішення від 08.12.2023 № про застосування штрафних санкцій в сумі 8886,94 грн та нарахування пені в сумі 2785,27 грн.

Також апелянт зазначає, що відповідно до норм Інструкції № 449 спірне рішення прийнято на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а не на підставі акту перевірки, що не суперечить положенням статті 25 Закону № 2464. Тому, складання акту перевірки не передбачено нормами Інструкції № 449.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спеціального зв`язку до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач зазначає, що правовідносинах щодо несвоєчасної сплати платником єдиного внеску контролюючий орган здійснює відповідну перевірку про що складає Акт та направляє його у встановленому Законом порядку платнику. Рішення про застосування штрафів та пені приймається після вручення платнику акта перевірки.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, що вказували б на складення контролюючим органом Акту перевірки, в якому були б встановлені обставини несвоєчасної сплати Черкаським обласним вузлом спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку сум єдиного внеску за 2 кв. 2023 року, як і відсутні докази направлення позивачу такого Акту перевірки.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Черкаський обласний вузол спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку () перебуває з 28.04.1995 у Головному управлінні ДПС у Черкаській області на обліку як платник єдиного внеску.

У зв`язку із несвоєчасністю сплати Черкаським обласним вузлом спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку суми єдиного внеску за 2 кв. 2023 року (граничний термін сплати 09.08.2023) Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату по єдиному соціальному внеску № від 08.12.2023 з розрахунком штрафних санкцій на загальну суму 11672,21 грн (в т.ч. штрафна санкція 20% - 8886,94 грн за період з 10.08.2023 до 12.10.2023 року та пеня - 2785,27 грн).

Позивач, не погодившись з цим рішенням відповідача, 20.12.2023 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, в якій просив його скасувати. За наслідками розгляду скарги рішенням від 08.01.2024 № 354/6/99-00-06-02-031-06 ДПС України залишила рішення без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач, вважаючи рішення № від 08.12.2023 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази про складення контролюючим органом Акту перевірки, в якому були б встановлені обставини несвоєчасної сплати Черкаським обласним вузлом спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку сум єдиного внеску за 2 кв. 2023 року, як і відсутні докази направлення позивачу такого Акту перевірки, тому спірне рішення про застосування штрафних санкцій прийняте відповідачем з порушенням процедури його прийняття, що є самостійною та достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою- підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина 8 статті 9 Закону № 2464).

Пунктом 11 статті 9 Закону № 2464 визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з частиною 10 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" врегульовує Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449), яка визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами.

Згідно з пунктом першим розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту другого розділу VII Інструкції № 449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Згідно з пунктом сьомим розділу VII Інструкції № 449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо несвоєчасної сплати платником єдиного внеску контролюючий орган здійснює відповідну перевірку про що складає Акт та направляє його у встановленому Законом порядку платнику, проте вказаний висновок не відповідає (суперечить) вимогам Інструкції №449, підпунктом 2 пункту другого розділу VII, якої передбачено, що розрахунок цієї фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Посилання суду першої інстанції на пункт сьомий розділу VII Інструкції №449, яким передбачено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник, є недоречним, з огляду на те, що зазначена норма стосується також і прийняття рішень про нарахування пені та застосування штрафів і відносно інших видів порушень, зокрема за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (п. 5), розрахунок штрафної санкції за яке (порушення) здійснюється виключно за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску. Крім того, вказаний пункт сьомий розділу VII Інструкції передбачає, що рішення приймається не лише за наслідками розгляду акта, а й за наслідками розгляду інших матеріалів про порушення.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №813/4686/16.

Отже, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов, посилаючись на те, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій прийняте відповідачем з порушенням процедури його прийняття, що є самостійною та достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

З матеріалів справи вбачається, що Черкаський обласний вузол спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку, , несвоєчасно сплатив суми єдиного внеску за 2 кв. 2023 року (граничний термін сплати 09.08.2023). Така обставина позивачем не заперечується.

Тож, рішення від 08.12.2023 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято відповідно до вимог Закону № 2464.

Посилання позивача в адміністративному позові щодо обставини прийняття контролюючим органом рішення щодо підтвердження неможливості Державним підприємством спеціального зв`язку своєчасно виконувати податкові обов`язки, в контексті доводів, що відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату по єдиному соціальному внеску не може бути застосована до позивача, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки рішення від 13.10.2022 № 59086/6/26-15-04-04-08 підтверджує неможливість вчасно виконати податкові обов`язки щодо реєстрації ПН, подання податкової звітності, сплати податкового боргу, вчасної сплати податків, тобто не розповсюджує свою дію на спірні правовідносини щодо сплати єдиного внеску (який не є податком у розумінні ПК України та Закону № 2464).

Обставина сплати боргу з єдиного внеску на момент прийняття спірного рішення також не впливає на правомірність спірного рішення, оскільки застосування штрафних санкцій Закон № 2464 пов`язує із обставиною сплати єдиного внеску з порушенням строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, положень Інструкції №449.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства спеціального зв`язку до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма