Справа № 400/5431/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 р. № 400/5431/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України стосовно несвоєчасного розрахунку при звільненні, а саме несвоєчасні нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення у місяць звільнення;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (щомісячного грошового забезпечення у місяць звільнення), але не більш як за шість місяців, за період з 06 березня 2024 року по день виплати щомісячного грошового забезпечення у місяць звільнення, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, у сумі 4209,03 грн, що відповідає самій же сумі заборгованості - щомісячного грошового забезпечення у місяць звільнення.

Ухвалою від 13.06.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду. Оскільки відповідачем протиправно не проведено своєчасно розрахунок при звільненні з військової частини, а саме не виплачено у день виключення зі списків частини щомісячного грошового забезпечення, тому відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 4209,03 грн.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. Відповідач зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом Збройних Сил України та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тому отримує бюджетні асигнування від головного розпорядника бюджетних коштів (у розумінні положень ст. 22 Бюджетного кодексу України), яким є Міністерство оборони України. Згідно платіжної інструкції № 645 від 07.03.2024 дана платіжна інструкція направлена до Держказначеської служби України з метою здійснення виплати належних сум, проте розгляд та виконання відбулось лише 09.03.2024 виходячи з даної довідки. Тим самим позивачу було виплачено 09.03.2024 наступні суми: місячне грошове забезпечення, грошова компенсація щорічної основної відпустки, грошова компенсація відпустки як учаснику бойових дій та грошова допомога у разі звільнення з військової служби, що підтверджується Відомістю розподілу виплат від 09.03.2024. Зважаючи на те що військова частина НОМЕР_1 на процес розгляду та виконання, з подальшим виділення коштів та їх надходженням на відповідні рахунки жодного впливу не має, можна дійти висновку що порушення строків виплати відбулось не з вини військової частини НОМЕР_1 . А відтак, підстави для задоволення позову відсутні, а вимога щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в данному випадку є безпідставною.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 № 66 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 06.03.2024, а з котлового забезпечення з 07.03.2024 року.

Позивач вважає, що відповідачем несвоєчасно нараховано та виплачено щомісячне грошове забезпечення при звільненні, тому він змушений звернутись з даним позовом за захистом своїх прав і законних інтересів до суду, оскільки на його думку, єдиним належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача, з яким своєчасно не був проведений розрахунок, є безпосереднє стягнення середнього грошового забезпечення на його користь з роботодавця.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, непроведення з вини уповноваженого органу розрахунку з працівником у строк передбачений статтею 116 Кодексу законів про працю України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати (зокрема, індексації та компенсації відпустки) роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, а саме, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Згідно ст. 15 Закону України Про Збройні Сили України від 06.12.1991 № 1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються Міністерству оборони України окремим рядком на утримання Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також інших джерел, передбачених законодавством.

Як вже було встановлено судом, позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 06.03.2024 року, а з котлового забезпечення з 07.03.2024 року.

При цьому, військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом Збройних Сил України та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тому отримує бюджетні асигнування від головного розпорядника бюджетних коштів (у розумінні положень ст. 22 Бюджетного кодексу України), яким є Міністерство оборони України.

Тим самим позивачу було виплачено 09.03.2024 наступні суми: місячне грошове забезпечення, грошова компенсація щорічної основної відпустки, грошова компенсація відпустки як учаснику бойових дій та грошова допомога у разі звільнення з військової служби, що підтверджується Відомістю розподілу виплат від 09.03.2024.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідач вжив всіх заходів для проведення необхідних розрахунків із позивачем, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме несвоєчасні нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення у місяць звільнення не встановлено, тому відсутні підстави щодо зобов`язанння відповідача виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 06.03.2024 по 09.03.2024 в сумі 4209,03 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар