Справа № 240/8125/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8125/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

11 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 74182179 від 16.02.2024.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова по справі №638/13717/23 від 05.10.2023 на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Відповідно до копії сповіщення сім"ї Бердичівського РТЦК №399 від 24.10.2023, ОСОБА_2 повідомлено про те, що її чоловік, старший лейтенант ОСОБА_1 зник безвісти 06.10.2023, внаслідок ворожого штурму позицій, під час виконання службових обов"язків.

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 08.12.2023, ОСОБА_1 зник на території бойових дій.

16.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74182179 з примусового виконання постанови № 638/1371/23 від 05.10.2023, виданої Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення штрафу на користь Держави в сумі 34000 грн.

Представник позивача, ОСОБА_2 вважає вказану постанову протиправною, тому звернулася до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог представника позивача, відтак і наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, державний виконавець зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано заяву Дзержинського районного суду м.Харкова з примусового виконання відповідно до частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення адміністративного штрафу з громадянина ОСОБА_1 разом з постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.10.2023 справа №638/13717/23 з відміткою про набрання законної сили 17.01.2024.

Отримавши заяву Дзержинського районного суду м.Харкова з примусового виконання відповідно до частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення адміністративного штрафу з ОСОБА_1 разом з постановою Дзержинського районного суду м.Харкова з відмітками про набрання законної сили державний виконавець керувався положеннями статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", що регулює початок примусового виконання рішення.

Таким чином, враховуючи вимоги 26 Закону № 1404-VIII, державний виконавець, отримавши для примусового виконання постанову Дзержинського районного суду м.Харкова в частині стягнення штрафу з громадянина ОСОБА_1 , правомірно виніс оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, і на момент відкриття виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження по виконанню постанови №638/1371/23 від 05.10.2023 року виданої Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, а в подальшому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки ч.1 ст.39 Законі України "Про виконавче провадження" визначено чіткий перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим судом встановлено, що у постанові Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.10.2023 по справі №638/1371/23 зазначено, що накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. В той же час, у постанові про відкриття виконавчого провадження № 74182179 від 16.02.2024 державний виконавець Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Манченко Наталія Сергіївна визначила штраф у розмірі 34 000 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , у зв"язку з добровільною несплатою розміру штрафу, визначеного у виконавчому документі.

Частинами першою та другою статті 294 того ж Кодексу встановлено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Частиною 4 ст.299 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно зі статтею 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу, так штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Таким чином, визначений у постанові штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У зв"язку з добровільною несплатою штрафу після отримання виконавчого документу, у порядку примусового виконання такий стягується у подвійному розмірі.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до копії сповіщення сім"ї Бердичівського РТЦК №399 від 24.10.2023, ОСОБА_2 повідомлено про те, що її чоловік, старший лейтенант ОСОБА_1 зник безвісти 06.10.2023, внаслідок ворожого штурму позицій, під час виконання службових обов"язків.

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 08.12.2023, ОСОБА_1 зник на території бойових дій. Отже, з наступного дня після винесення постанови Дзержинського районного суду міста Харкова по справі №638/13717/23 від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 вважається зниклим безвісти.

Згідно відстеження трек-номеру поштового відправлення №631 копію постанови державного виконавця боржником не отримано, а рекомендоване поштове відправлення 18.03.2024 повернулось із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Крім того, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні Дзержинського районного суду міста Харкова під час розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, з викладеного судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 не отримував постанову Дзержинського районного суду міста Харкова по справі №638/13717/23 від 05 жовтня 2023 року, оскільки 06 жовтня 2023 року він як військовослужбовець зник безвісти, внаслідок ворожого штурму позицій, що підтверджується витягом із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач був позбавлений можливості на використання наданого приписами ст. 307 КУпАП права на добровільну сплату штрафу 15 денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу або на оскарження постанови суду у апеляційному порядку.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Манченко Наталії Сергіївни про відкриття виконавчого провадження №74182179 від 16.02.2024 підлягає скасуванню, як протиправна.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.