Справа № 420/16346/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2024р. №69;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 13.04.2024р., зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу, який дає право на призначення пенсії у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступний стаж позивача: з 01.09.1997 по 26.02.2001 - навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання»; з 16.03.2001 по 14.05.2001 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте»; з 22.05.2001 по 18.10.2002 - строкова військова служба у ЗСУ; з 25.11.2002 по 25.12.2023 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 22.04.2024р. №69 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У цьому рішенні відповідач зазначив, що пільговий стаж може підтверджуватися виключно довідками про підтвердження пільгового характеру праці.

Відповідачем була проігнорована трудова книжка, а тому відповідач з посиланням на пункти 18, 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» зі змінами від 27.09.2022 №1058 встановлював пільговий стаж позивача виключно за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, хоча пункти 18, 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 підлягають застосуванню виключно у випадку, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній і коли надати довідки не можливо через перебування підприємства на тимчасово окупованій території.

Відповідач не врахував до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею, який дає право на пенсію незалежно від віку згідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жодного дня стажу, а частково врахований стаж за Списком 1 порушує право позивача на пенсію, бо виключно пільговий підземний стаж з повним робочим днем під землею дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розрахунком стажу, який додано відповідачем до оскаржуваного рішення підтверджується, що відповідачем не було враховано до пільгового підземного стажу, який дає право на призначення пенсії у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступний стаж позивача: з 01.09.1997 по 26.02.2001 навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання»; з 16.03.2001 по 14.05.2001 електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте»; з 22.05.2001 по 18.10.2002 строкова військова служба у ЗСУ; з 25.11.2002 по 25.12.2023 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля».

Вказані періоди трудового стажу з повним робочим днем під землею повністю підтверджуються записами трудової книжки та дипломом і військовим квитком.

Водночас були безпідставно не враховані через те, що довідок про підтвердження пільгового характеру праці не надано. Щодо навчання, відповідач зазначив, що у дипломі відсутня конкретна дата початку навчання, однак термін навчання зазначено у трудовій книжці основному документі про стаж. До того ж надати довідку з навчального закладу немає можливості, бо навчальний заклад перебуває під російською окупацією з 2014 року.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 31.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

03.06.2024 року до суду за вхід. №ЕС/22515/24 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява та докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 22.04.2024р. №69 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У спірному рішенні зазначено:

необхідний вік 50 років

вік заявника 42 роки

страховий стаж заявника становить + додаткові роки (за Списком №1): 35 років 3 місяці 15 днів

необхідний пільговий стаж становить - не менше 10 років

пільговий стаж роботи становить 15 років 10 місяців 29 днів

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до загального страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки згідно наданих документів (диплому АН №14300827 та додатку до диплому) неможливо визначити дату початку навчання.

Оскільки заявником не надано довідку про пільговий характер роботи, стаж враховано на підставі відомостей по спеціальному стажу наявних в реєстрі застрахованих осіб (код підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ013А1 (Список №1), підприємство розміщується на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідачем вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.п.1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.02.2001 позивач у спірні періоди працював:

з 01.09.1997 по 26.02.2001 навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання» - диплом НОМЕР_2 від 26.02.2001 року (запис №1);

з 16.03.2001 по 14.05.2001 електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте», наказ № 56 п від 16.03.01 р. (запис №2);

14.05.2001 звільнений по ст. 36 п. 3 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу, наказ №101к від 14.05.2001 (запис №3);

з 22.05.2001 по 18.10.2002 строкова військова служба у ЗСУ;

з 25.11.2002 по 25.12.2023 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» (записи №5-15).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058).

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Частиною 1 статті 44 Закону України №1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.02.2001 позивач у спірні періоди працював:

з 01.09.1997 по 26.02.2001 навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання» - диплом НОМЕР_2 від 26.02.2001 року (запис №1);

з 16.03.2001 по 14.05.2001 електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте», наказ № 56 п від 16.03.01 р. (запис №2);

14.05.2001 звільнений по ст. 36 п. 3 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу, наказ №101к від 14.05.2001 (запис №3);

з 22.05.2001 по 18.10.2002 строкова військова служба у ЗСУ;

з 25.11.2002 по 25.12.2023 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» (записи №5-15), що дає право для переходу на пенсію за Списком №1.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт. Також, наявні записи щодо проведення атестації робочих місць, яким підтверджено право позивача на пенсію за списком №1.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період до суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача на те, що для підтвердження пільгового стажу позивач повинен був надати уточнюючі довідки підприємства є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, пенсійним органом при розрахунку стажу роботи позивача з 25.11.2002 по 25.12.2023 було розбито періоди роботи, хоча відповідно до трудової книжки дані періоди роботи є нерозривними.

Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) кількість трудових днів з 25.11.2002 по 30.04.2022 відповідає періоду роботи позивача відповідно до його трудової книжки, а тому підлягають зарахуванню до пільгового підземного стажу позивача у повному обсязі. Натомість, період роботи з 01.05.2022 р. по 25.12.2023 відсутній у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5).

Щодо зарахування до пільгового підземного стажу періоду навчання в ПТУ

Статтею 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту»(далі - Закон №103/98-ВР) визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне навчання).

Отже, училище, у якому позивач навчався у спірний період відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону №103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, вказана норма передбачає, що вказаний стаж навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.

Після закінчення навчання в ПТУ у строк, що не перевищує 3 місяців, позивач працевлаштувався електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Період навчання позивача та наступне його зарахування за набутою професією вищезазначеним умовам відповідає, отже незарахування цього періоду до пільгового стажу є протиправним.

Відповідач зазначив, що у дипломі відсутня конкретна дата початку навчання, однак термін навчання зазначено у трудовій книжці основному документі про стаж. До того ж, надати довідку з навчального закладу немає можливості, бо навчальний заклад перебуває під російською окупацією з 2014 року.

Щодо зарахування до пільгового підземного стажу періоду служби в армії

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

Таким чином, період проходження позивачем військової служби підлягає зарахуванню саме до пільгового підземного стажу.

Стосовно дискреційних повноважень, суд зазначає наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року №21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового підземного стажу періоди роботи позивача з 01.09.1997 по 26.02.2001 - навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання»; з 16.03.2001 по 14.05.2001 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте»; з 22.05.2001 по 18.10.2002 - строкова військова служба у ЗСУ; з 25.11.2002 по 30.04.2022 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 13.04.2024 року, з урахуванням висновків суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 968,96 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №RDFT-R6D1-7ULE від 02.06.2024 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2024р. №69.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 13.04.2024р., зарахувавши до пільгового підземного стажу, який дає право на призначення пенсії у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступний стаж позивача: з 01.09.1997 по 26.02.2001 - навчання в СПТУ №74 м. Первомайська за професією «Електрослюсар підземний. Електрозварник ручного зварювання»; з 16.03.2001 по 14.05.2001 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахта Золоте»; з 22.05.2001 по 18.10.2002 - строкова військова служба у ЗСУ; з 25.11.2002 по 30.04.2022 - електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля», з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, , ел. пошта ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 11.09.2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, , ел. пошта )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА