Справа № 460/5021/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2024 року м. Рівне №460/5021/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Березнівського районного суду Рівненської області
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Березнівського районного суду Рівненської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним наказ Березнівського районного суду Рівненської області від 13.02.2024 № 3-К/а щодо встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям апарату суду на 2024 рік (з 01.01.2024) та скасувати наказ Березнівського районного суду Рівненської області суду від 13.02.2024 № 3-К/а в частині, що стосується позивача;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Березнівського районного суду Рівненської області «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Березнівського районного суду Рівненської області» від 09.01.2023 № 3-К/а.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 04.07.2008 по даний час працює на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій Березнівського районного суду Рівненської області.

Згідно наказу «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Березнівського районного суду Рівненської області» від 09.01.2023 № 3-К/а. йому було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50 % посадового окладу, як такому стаж державної служби якого становить 17 років.

01 січня 2024 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ, абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу. На виконання вимог зазначеного Закону наказом Березнівського районного суду Рівненської області №3-К/а від 13.02.2024 позивачу було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на 2024 рік (з 01 січня 2024 року) у розмірі 30% посадового окладу.

Вважає, що внаслідок таких протиправних дій були порушені його права на належний рівень оплати праці державних службовців, гарантовані статтями 50 та 52 Закону України «Про державну службу».

Ухвалою суду від 03.06.2024 позивачу поновлено строк звернення до суду; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році заробітна плата державного службовця органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України. Згідно з абзацом 2 цього ж пункту, надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу. Пунктом 13 цього ж розділу зазначено, що умови оплати праці державних службовців, передбачені Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50% посадового окладу на місяць. Відповідно до листа ДСА України №8-4279/24 від 12.02.2024 результати класифікації посад державної служби Березнівського районного суду Рівненської області погоджені з 25.01.2024. Враховуючи Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби №176-р/з від 10.01.2024 щодо умов оплати праці державних службовців державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, Березнівським районним судом Рівненської області було видано наказ №3-К/а від 13.02.2024. Сторона відповідача звертала увагу, що положення пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», якими визначено надбавку за вислугу років на державній службі в максимальному розмірі 30% посадового окладу, є чинними, не конституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підлягають виконанню.

Відповідач Березнівський районний суд Рівненської області проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що за статтею 23 Бюджетного Кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом. Стаття 48 Бюджетного кодексу України визначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої статті цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються. Частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України. Згідно з положеннями статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX від 09.11.2023 щодо встановлення на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу, є чинним, неконституційним не визнавались та не скасовувались, а відтак підстави для їх незастосування відсутні. За наведеного вважає, що діяв в межах закону, оскільки обрання саме цього відсотку посадового окладу державного службовця за кожен календарний рік, не є свавільними діями, а виконанням прямої вказівки Закону №3460-IX.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 04.07.2008 по даний час (час звернення до суду за даним позовом) працює на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій Березнівського районного суду Рівненської області, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача, копія якої знаходиться в матеріалах справи та не заперечується відповідачами.

Наказом керівника апарату суду №3-К/а від 09.01.2023 ОСОБА_1 з 10.01.2023 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50 % посадового окладу, як такому, стаж державної служби якого становить 17 років.

Наказом керівника апарату «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям апарату суду на 2024 рік» №3-К/а від 13.02.2024, відповідно до ст.46 Закону України «Про державну службу», пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, Положення про апарат Березнівського районного суду Рівненської області, затвердженого рішенням зборів суддів №3 від 19.02.2019, наказу керівника апарату суду «Про проведення класифікації посад державної служби в Березнівському районному суді Рівненської області» №18/а від 27.10.2023, встановлено з 01 січня 2024 року державним службовцям апарату Березнівського районного суду Рівненської області надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 % посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу, у тому числі, ОСОБА_1 головному спеціалісту з інформаційних технологій, в розмірі 30% посадового окладу, як такому, стаж державної служби якого станом на 01.01.2024 становить 17 років 11 місяців 23 дні.

Відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області наказано провести перерахунок надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям суду з 01.01.2024 та здійснювати їх виплату у 2024 році згідно з пунктом 1 цього наказу.

Не погодившись з наказом №3-К/а від 13.02.2024 у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років з 01.01.2024 на рівні 30% місячного посадового окладу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 та включає в себе такі складові:

- основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців);

- додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій);

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

За частиною першою статті 13 Закону №108/95-ВР, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

Частина перша статті 5 Закону №889-VIII визначає, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

А згідно з частиною четвертою - особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до частини першої статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою цієї ж статті, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.

А в силу вимог частини шостої - схема посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону №889-VIII державний службовець має право, в тому числі на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з частиною першою статті 46 Закону №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.

За приписами частин першої- другої статті 50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Згідно з частиною четвертою цієї статті джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

А відповідно до частини восьмої - особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 52 Закону №889-VIII передбачено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що стаття 43 Конституції України гарантує право на працю, яке включає в себе право на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.

Законодавство про плату праці передбачає, що структура заробітної плати включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

При цьому, особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя, які визначені Законом №1402-VIII, не врегульовують питання, пов`язані з обчисленням та виплатою надбавки за вислугу років, отже, визначення відповідного права здійснюється на підставі норм Закону №889-VIII.

Також слід зазначити, що частина перша статті 5 Закону №889-VIII передбачає можливість правового регулювання державної служби також іншими законами України.

9 листопада 2023 року Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» №3460-IX, пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» якого передбачає, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, Законом №3460-ІХ на 2024 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.

При цьому, Закон №3460-ІХ містить застереження про те, що Закон №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Вказані положення Закону №3460-ІХ є чинними, в установленому законом порядку неконституційними не визнавались, а суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженнями надавати оцінку їх відповідності Конституції України.

Слід зазначити, що норми Закону №889-VIII та Закону №3460-ІХ є нормами одного ієрархічного рівня, а тому, з урахуванням принципу «lex posterior derogat priori» підлягає застосуванню закон, прийнятий у часі пізніше, тобто Закон №3460-ІХ.

Водночас, вказані закони не співвідносяться між собою як загальний та спеціальний, оскільки у сфері оплати праці загальним законом є Закон №108/95-ВР, а Закон №889-VIII визначає особливості регулювання оплати праці державних службовців, у тому числі, з урахуванням особливостей оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя, які визначаються Законом №1402-VIII.

Окремо слід наголосити на тому, що пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX визначає нову структуру заробітної плати державного службовця лише того державного органу, який провів класифікацію посад державної служби.

Згідно ж з пунктом 13 Прикінцевих положень Закону №3460-IX умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50% посадового окладу на місяць.

Вирішуючи питання, що колізії між ст.52 Закону України «Про державну службу» та п.п.12, 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», суд приходить до висновку, що у цьому випадку немає протиріччя.

Протягом 2024 року, діють обидві норми, оскільки законодавством передбачений перехідний період реформування оплати праці державних службовців, спрямований на збільшення питомої ваги посадових окладів, та зменшення надбавок та тимчасових чи стимулюючих виплат.

Таким чином, на 2024 рік передбачено два різних правових режиму оплати праці державних службовців:

1) у разі проведення класифікації посад відповідно до постанови КМУ №1409 від 29.12.2023;

2) у разі не проведення класифікації посад.

В першому режимі застосовуються посадові оклади, передбачені постановою КМУ №1409 від 29.12.2023, а в другому режимі посадові оклади, передбачені постановою КМУ №15 від 18.01.2017. Також, в першому режимі передбачено розмір надбавки за вислугу років в розмірі передбаченому п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», а в другому режимі в розмірі, передбаченому ч.1 ст.50 Закону України «Про державну службу».

На виконання пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX Кабінет Міністрів України постановою «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» №1109 від 23.10.2023 затвердив каталог типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад, алгоритм проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, а також установив, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою.

З метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінет Міністрів України 29.12.2023 прийняв постанову «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» №1409 , якою затвердив схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році; перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. Пунктом 3 такої постанови установлено, що: «схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 9, ст. 284; 2022 р., № 12, ст. 667; 2023 р., № 9, ст. 642), не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби; під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 9, ст. 284; 2020 р., № 12, ст. 478), для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади.» Зазначена постанова набрала чинності з 1 січня 2024 року.

Судом встановлено, що Березнівський районний суд провів класифікацію посад.

Відповідно до цього ним були внесені зміни до штатного розпису на 2024 рік і з вказівкою на класифікацію посад змінено показники посадових окладів і місячний фонд заробітної плати.

Разом з тим, позивач не навів суду жодних аргументів стосовно того, що внаслідок застосованого наказом №3-К/а від 13.02.2024 обмеження надбавки за вислугу років зменшився фактичний розмір його заробітної плати як державного службовця. Наведене ж вище свідчить на користь того, що матеріальне забезпечення позивача у 2024 році покращилося.

За наведеного, суд взагалі не вбачає порушеного права, яке підлягає судовому захисту.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачі не мали підстав для незастосування положень пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-ІХ, які є чинними, у встановленому порядку неконституційними не визнавались, а тому спірні дії та наказ суд вважає правомірними.

Також відсутні будь-які правові підстави для того, щоб надбавку за вислугу років, встановлену наказом №3-К/а від 09.01.2023, тобто до посадових окладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017, застосовувати до посадових окладів, затверджених постановою Кабінет Міністрів України №1409 від 29.12.2023.

Якщо позивача з якихось причин не влаштовувала зміна моделі оплати його праці, пов`язана з проведенням класифікації посад державної служби за новим алгоритмом, він повинен був заявити про це на відповідному етапі роботодавцю.

Разом з тим, позивач погодився з класифікацією посад державної служби в Березнівському районному суді, яка проводилась за наказом №18а від 27.10.2023, а відповідно і зі схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Березнівського районного суду Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 вересня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (вул. Симона Петлюри, буд. 10,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, )

Відповідач: Березнівський районний суд Рівненської області (вул. Київська, буд. 3,м. Березне, Рівненський р-н, Рівненська обл.,34600, ЄДРПОУ/РНОКПП 26406136)

Суддя В.В. Щербаков