Справа № 380/14656/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

10 вересня 2024 рокусправа № 380/14656/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 10.04.2024 № 055139 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зазначений у постанові транспортний засіб перебуває у володінні та користуванні ТОВ «Надрагідробурмаш» на підставі Договору оренди транспортного засобу від 01.09.2023, тому позивач не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», до якого застосовується адміністративно-господарський штраф. З огляду на наведене, позивач вважає постанову № 055139 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

02.08.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити з таких підстав. 26.02.2024 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку від 23.02.2024 № 013220 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки KRONE (напівпричіп), номерний знак НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 ; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01058-00227-24.

Актом № 014476 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.02.2024, зокрема встановлено, порушення ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час перевезення вантажів (бетонні плити), перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом, протоколом перевірки та адаптації тахографа, тахограф не встановлений, чим порушив cт. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Водій транспортного засобу заперечень щодо визначення позивача автомобільним перевізником в акті перевірки не висловив.

Позивачем не заперечуються зафіксовані у акті проведення перевірки порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту на момент проведення перевірки. Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати свої пояснення чи зауваження, оскільки повідомлення про розгляд направлено на його адресу в межах розумних строків та отримано ним завчасно. Позивачем, при проведенні рейдової перевірки на дорозі та на розгляд справи у Відділі державного нагляду (контролю) не надано ні акта приймання-передачі транспортного засобу, ні договору оренди, ні акта надання послуг, ні доказів оплати. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (10.04.2024), звернувся із запитом до ТзОВ «НАДРАГІДРОБУРМАШ» про отримання копій документів лише 12.06.2024.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055139 від 10.04.2024 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт (далі постанова № 055139 від 10.04.2024).

В оскаржуваній постанові № 055139 від 10.04.2024 вказано, що автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , використовуючи для перевезення транспортний засіб MAN, н.з. НОМЕР_1 , 26.02.2024, допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом, протоколом перевірки та адаптації тахографа, тахограф не встановлений, що передбачено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 за № 340, відповідальність за яке передбачено ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Постановою № 055139 від 10.04.2024 визначено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

16.03.2024 року на адресу позивача надійшов лист від відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті з повідомленням про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства. 10.04.2024 відбувся розгляд вказаної справи, зареєстрованої в управлінні за № 581. За результатами розгляду справи, відповідачем 07.06.2024 на поштову адресу позивача було направлено лист з повідомленням про застосування адміністративно-господарського штрафу та копією постанови № 055139 від 10.04.2024.

11.06.2024 позивач отримав лист від відповідача із повідомленням від 06.06.2024 за вихідним № 48628/31/24-24 про звернення постанови № 055139 від 10.04.2024 для примусового виконання. У відповідь на цей лист позивач повідомив відповідача про намір оскарження постанови № 055139 від 10.04.2024 у судовому порядку.

Не погоджуючись із постановою № 055139 від 10.04.2024, позивач звернувся з позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин, які склалися між сторонами, є підстави, порядок та умови застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Згідно з ч. 7 ст. 6 Закон №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення№103).

Згідно з п. 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з п. 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

За приписами п.п. 13 - 15 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відтак, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо автомобільних перевезень.

26.02.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки проводилась перевірка транспортного засобу MAN, н.з. НОМЕР_1 , за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР014476 від 26.02.2024 (далі акт перевірки).

У акті перевірки вказано, що перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом, протоколом перевірки та адаптації тахографа, тахограф не встановлений, що передбачено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року за № 340, чим порушив ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Потрібно звернути увагу, що в акті перевірки в графі «пояснення водія про причини порушень» водієм вказано «ознайомлений». Із зазначеного бачимо, що водій не заперечував факту допущеного ним порушення.

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови № 055139 від 10.04.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу (далі - постанова), у якій відповідач констатував допущення позивачем перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Постановою визначено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону № 2344-ХІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ХІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Враховуючи зміст вищевказаних норм, слідує висновок, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Таким чином, приписи ст. 60 Закону № 2344-III передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №363).

Згідно із абз. 18 р. І Правил №363 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Спірним у цій справі є питання перевізника, адже водієм не надано необхідних документів в момент перевірки, а такі документи були подані позивачем лише до суду.

При цьому Верховним Судом у постановах від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21, від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21, від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22 та інших подібних - сформовано сталу та послідовну судову практику щодо застосування ст.ст. 48 та 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, в контексті реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд, проаналізувавши наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21 тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена ст. 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21.

Тобто, положення ст. 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).

Позивач, заперечуючи проти застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, вказує, що він дійсно є власником транспортного засобу MAN, н.з. НОМЕР_1 , проте не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Актом перевірки зафіксовано загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія. Висновок відповідача про те, що перевізником виступає позивач ґрунтується на тому, що автомобіль, яким здійснювалось перевезення, зареєстровано за ОСОБА_1 . Між тим, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MAN 19.403 FLS/N; реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ; рік випуску 1997, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

До позовної заяви позивач долучив договір оренди транспортного засобу №01/09-23 від 01.09.2023, товарно-транспортну накладну №00132 від 26.02.2024, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 214612911, лист ТОВ «Надрагідробурмаш» від 18.06.2024 року № 01-06/2024.78.

01.09.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надрагідробурмаш» укладено договір оренди транспортного засобу №01/09-23. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 передає ТОВ «Надрагідробурмаш» у тимчасове платне користування автомобіль марки: MAN 19.403 FLS/N; реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ; рік випуску: 1997 рік. Строк дії даного договору - до 31.12.2024.

Згідно з інформацією, наведеною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є надання в оренду вантажних автомобілів.

У полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 214612911, що був чинним до 15.05.2024 включно, страхувальником т.з. марки MAN 19.403 FLS/N р.н.з. НОМЕР_1 вказано ТОВ «Надрагідробурмаш». Така ж інформація зазначена і у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220883641.

Відповідно до листа ТОВ «Надрагідробурмаш» від 18.06.2024 № 01-06/2024.78 ТОВ «Надрагідробурмаш» підтверджує використання орендованого у ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу марки: MAN 19.403 FLS/N; реєстраційний номер: НОМЕР_1 , зокрема під час здійснення ним вантажних перевезень 26.02.2024 та перебування водія ОСОБА_2 , який здійснював перевезення вантажу з використанням транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер: НОМЕР_1 , у трудових відносинах із ТОВ «Надрагідробурмаш» (підтверджується Наказом № 22-к від 31.08.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_2 водієм автотранспортних засобів).

Відповідно до товарно-транспортної накладної №00132 від 26.02.2024, яка долучена позивачем до позовної заяви, автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Надрагідробурмаш».

Таким чином, з аналізу зазначених документів можна зробити висновок, що автомобільним перевізником у цьому випадку є ТОВ «Надрагідробурмаш», тому застосування до позивача, як власника транспортного засобу, адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є протиправним, а тому спірну постанову потрібно визнати протиправною та скасувати.

Стосовно доводів відповідача, що під час рейдової перевірки на дорозі та на розгляд справи у відділі державного нагляду (контролю) не надано ні акта приймання-передачі транспортного засобу, ні договору оренди, ні акта надання послуг, ні доказів оплати, суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не впливають на суть спірних правовідносин. Жодна норма діючого законодавства не визначає такі обставини в якості підстави для покладення відповідальності згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на власника транспортного засобу, який в установленому порядку передав цей транспортний засіб в строкове платне користування.

Щодо процедури оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 21 - 24 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 вказаного Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з п. 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Матеріали справи свідчать, що відповідачем складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР014476 від 26.02.2024, який відповідає формі, встановленій згідно з додатком 3 Порядку № 1567.

Як видно із акту перевірки, а саме графи «пояснення водія про причини порушень», водієм ОСОБА_2 було заповнено графу «пояснення водія про причини порушень» і йому було вручено копію цього акту перевірки, про що міститься запис на самому акті перевірки.

Згідно із абз. 1 п. 26 Порядку 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Абзацом 2 п. 26 Порядку № 1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до абз. 1 п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, нормами Порядку № 1567 не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2023 року у справі №280/1426/20.

Позивачем не заперечується, що 16.03.2024 року на його адресу надійшов лист від відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті з повідомленням про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства. 10.04.2024 відбувся розгляд вказаної справи, зареєстрованої в управлінні за № 581. За результатами розгляду справи, відповідачем 07.06.2024 на поштову адресу позивача було направлено лист з повідомленням про застосування адміністративно-господарського штрафу та копією постанови № 055139 від 10.04.2024.

Тобто, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

11.06.2024 позивач отримав лист від відповідача із повідомленням від 06.06.2024 за вихідним № 48628/31/24-24 про звернення постанови № 055139 від 10.04.2024 для примусового виконання. У відповідь на цей лист позивач повідомив відповідача про намір оскарження постанови № 055139 від 10.04.2024 у судовому порядку.

Таким чином, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав право бути присутнім при такому розгляді та надати свої пояснення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд наголошує про те, що спірним у цій справі є питання правомірності стягнення саме з власника транспортного засобу адміністративно-господарських санкцій та визначення такого власника перевізником.

Згідно з п.3.1-3.5. п.3 Правил №363 договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

За підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Абзац 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III передбачає, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

У розумінні вимог ст. 1 Закону №2344-III - автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до ст.34 Закону №2344 автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

За правилами ст. 48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу, що інформація про позивача як автомобільного перевізника не зазначена у товарно-транспортній накладній, наявній у матеріалах справи.

Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу. Надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III. Тому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Суд дійшов висновку, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає визначеному ч. 2 ст. 2 КАС України критерію законності, тому постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 10.04.2024 №ПШ 055139 про застосування адміністративно-господарського штрафу потрібно визнати протиправною та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 10.04.2024 №ПШ 055139 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1211 гривень (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, вул. Фізкультури, 9, м. Київ; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (80383, вул. Володимира Івасюка, 8, с. Малехів, Львівська область).

Повне рішення суду складено 10.09.2024.

СуддяКондратюк Юлія Степанівна