Справа № 440/5496/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 р. Справа № 440/5496/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, повний текст складено 07.06.24 по справі № 440/5496/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2019-2021 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.05.2022 відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2019-2021 роки, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 21.03.2024. В решті вимог позов залишено без задоволення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 21.03.2024, прийнявши нове рішення в цій частині, яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.05.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 31.05.2022.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи, що порушення права пенсіонера відбулося з 31.05.2022, вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, чим одночасно не враховує позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013, а саме, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком. Вказує, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що позивач не міг раніше квітня 2024 року дізнатися про порушення, допущені відповідачем при визначенні розміру та складових його пенсії, оскільки відповідач ототожнивши поняття «переведення на інший вид пенсії» та «призначення пенсії», порушив права відповідача з 31.05.2022, неправомірно врахувавши показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-ІV й не повідомив про це належним чином. Звертає увагу, що пенсіонер не повинен зазначати у заяві про призначення пенсії за віком всі нюанси нарахування даного виду пенсії (в тому числі застосування відповідного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні) та й взагалі будь-якого виду пенсії, це не передбачено жодним нормативно-правовим актом, але суд першої інстанції вважає що позивач звернулася до ГУПФ із заявою про застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії за 2019-2021 роки лише 21.03.2024, підміняючи дію позивача по зверненню із заявою про надання інформації на дію по зверненню із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУПФ, де з 07.09.2015 отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З досягненням у 2022 році пенсійного віку позивачка 31.05.2022 звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій висловила бажання перейти на пенсію за віком на загальних підставах та просила донарахувати їй стаж на підставі ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначив у відзиві представник відповідача, на підставі заяви ОСОБА_1 від 31.05.2022 "перехід на інший вид пенсії", яка опрацьовувалася за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів СП - ГУПФ в Миколаївській області та ГСП - ГУПФ в Донецькій області, здійснено перерахунок пенсії, а саме - перехід на пенсію за віком з 31.05.2022.

21.03.2024 до ГУПФ надійшла заява ОСОБА_1 щодо застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії, у відповідь на яку відповідач листом від 10.04.2024 №8082-7040/К-02/8-1600/24 повідомив заявницю про те, що на підставі поданої заяви її з 31.05.2022 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні 6186,32 грн. Так як у 2015 році ОСОБА_1 скористалася правом на призначення пенсії за вислугу років, то для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки правові підстави відсутні.

Позивачка, вважаючи протиправними дії ГУПФ щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки перед зверненням за призначенням пенсії, тобто 2019-2022, звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно застосував при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 21.03.2024.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачці пенсію за віком з 31.05.2022, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2022, відтак, ця вимога є недоцільною.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.05.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 31.05.2022, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній позивачкою частині.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції Україні встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини 1 ст.9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Отже, у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23, який в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковим для врахування при розгляді даної справи.

Судовим розглядом встановлено, що позивачці з 07.09.2015 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона звернулась вперше 31.05.2022.

Колегія суддів зазначає, що призначення та виплата пенсії позивачці за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» не входило до правового регулювання Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а мало статус спеціальної пенсії для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення» позивачка не користувалася жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, призначення позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2022 відбулось вперше.

У спірному випадку фактично йдеться про призначення позивачці іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, обрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», замість раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів наголошує, що показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії вперше або у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, що фактично є призначенням нового виду пенсії вперше, визначається на день призначення такої пенсії, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Отже, при призначенні позивачці 31.05.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з частиною 2 статті 40 цього Закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції, що у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

При цьому, встановлюючи право позивачки на обчислення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивачки підлягає проведенню з 21.03.2024 дати звернення до відповідача з листом щодо застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки, як зазначено вище, показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії вперше або у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, що фактично є призначенням нового виду пенсії вперше, визначається на день призначення такої пенсії.

Тобто, саме при призначенні пенсії позивачці за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2022, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, пенсійним органом порушено права та інтереси позивачки на належне пенсійне забезпечення.

З урахуванням вищенаведеного, наявні правові підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.05.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 31.05.2022, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Також не є слушними доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, що даний позов поданий з порушенням визначеного законом шестимісячного строку, адже особливість обставин даної справи полягає в тому, що позивачка мала право на призначення пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2022, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, дізналась про порушення права з моменту отримання документів про розрахунок пенсії, наданих разом з листом від 10.04.2024, та звернулась до суду з позовною заявою 07.05.2024, тобто в межах строку звернення, а тому позбавлення пенсійним органом права позивачки на належний розмір пенсії є підставою для перерахунку пенсії з моменту призначення.

Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення дати, з якої слід проводи перерахунок пенсії, а саме: з 31.05.2022 року (тобто, з дати призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») шляхом викладення резолютивної частини рішення в зміненій редакції. За цим, апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 по справі № 440/5496/24 змінити, виклавши другий, третій та п`ятий абзаци резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.05.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 31.05.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн».

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 по справі № 440/5496/24 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко