Справа № 200/1789/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року справа №200/1789/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 р. у справі №200/1789/24 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру пенсії позивача без урахування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з 18 листопада 2019 року відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням сплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18 листопада 2019 року відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням сплачених сум.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що ст. 1 Закону № 345 передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Водночас позивач працював на посадах електрослюсаря чергового, механіка, заступника головного механіка, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік (в обліковому періоді) на Державному підприємстві «Артемсіль».

Крім того, Державне підприємство «Артемсіль» не є підприємством вугільної промисловості. Тобто позивач не є працівником шахтобудівного підприємства вугільної промисловості.

Позивач був зайнятий на роботах по видобутку кам`яної солі, а ні вугілля, ні залізної руди, ні руди кольорових і рідкісних металів, ні марганцевих, уранових, або магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руд.

Також зазначає, що позивач до Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії у встановленому законом порядку не звертався, тому рішення щодо проведення перерахунку пенсії позивачеві відповідачем не приймалося, а заява позивача від 13.11.2023 була розглянута відповідачем у порядку Закону України «Про звернення громадян», про що позивачу було надіслано лист № 24297-22886/П-02/8-0500/23 від 06.12.2023.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював у ДП «АРТЕМСІЛЬ» на різних посадах.

Про підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній надана довідка від 02 січня 2020 року №10/25-01-35 про те, що позивач працював у ДП «АРТЕМСІЛЬ»:

у період з 04 липня 1991 року по 19 червня 2003 року повний робочий день під землею за професією, посадою електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код 1.1а, підстава ПКМУ №36 від 16 січня 2003 року (11 років 11 місяців 15 днів);

у період з 20 червня 2003 року по 12 квітня 2011 року повний робочий день під землею за професією, посадою механік, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код 1.1б, підстава ПКМУ №36 від 16 січня 2003 року (7 років 09 місяців 22 дні);

у період з 13 квітня 2011 року по 18 червня 2012 року був зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік за професією, посадою заступник головного механіка, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код 1.1г, підстава ПКМУ №36 від 16 січня 2003 року (1 рік 02 місяці 05 днів);

у період з 19 червня 2012 року по 02 серпня 2016 року був зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік за професією, посадою головний механік, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, код 1.1в, підстава ПКМУ №36 від 16 січня 2003 року (04 роки 01 місяць 13 днів).

Згідно розрахунком стажу форми РС-право позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18 листопада 2019 року, страховий стаж на момент призначення пенсії становив 32 роки 0 місяців 17 днів, пільговий за Списком №1 24 роки 4 місяці 12 днів.

У листопаді 2023 року позивач звернувся із заявою до пенсійного органу, у якій зазначено, що розрахунок його пенсії здійснено без урахування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що призвело до отримання пенсії у меншому розмірі.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 грудня 2023 року слідує, що дія Закону №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці» не поширюється на працівників, які вибудовують кам`яну сіль, право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону №345 відсутнє. Пенсія розрахована та виплачується згідно чинного законодавства.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є право позивача на призначення пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV ( в редакції на час звернення позивача з заявою) мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З преамбули Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року №345-VI (далі - Закон№345-VI) вбачається, що цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до статті 1 Закону №345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Законом від 31 березня 2016 року № 1066-VIII у статті 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" слова "марганцеві та уранові руди" замінити словами "марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди".

Статтею 8 Закону України № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку про те, що дія статті 8 Закону № 345-VI поширюється, зокрема, на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач працював у Державному підприємстві «Артемсіль» на посадах електрослюсаря чергового, механіка, заступника головного механіка, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік (в обліковому періоді).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Державного підприємства «Артемсіль» є - добування солі.

Отже, Державне підприємство «Артемсіль» не належить до підприємств, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди.

Відтак, позивач не був працівником, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих та озокеритних руд, працівником шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівником державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що на позивача не поширюються положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а тому відсутні правові підстави для перерахунку пенсії.

Колегія суддів вважає, що наявність у позивача пільгового стажу за Списком №1 24 роки 4 місяці 12 днів, не дає йому право на перерахунок пенсії відповідно статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки, як вже встановлено вище, на позивача не розповсюджується дія цього Закону.

Застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правових висновків, викладених Верховним судом у постановах від 05.12.2019р. у справі №345/4462/16-а, від 11.07.2019р. № 345/3954/16-а, колегія суддів вважає помилковим, оскільки справи не є тотожними.

Предметом розгляду справ №345/4462/16-а та №345/3954/16-а було зарахування до стажу роботи, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи позивачів саме на руднику з видобування калійно-магнієвих руд. Відповідно до статті 1 Закону №345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 р. у справі № 200/1789/24 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 р. у справі №200/1789/24 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо розрахунку розміру пенсії без урахування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 18 листопада 2019 року відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням сплачених сум, - відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення 12 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко