Справа № 420/1525/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1525/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 при обчислені ОСОБА_1 розміру усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за днi додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат за невикористані дні щорiчної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за дні додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022- 2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- звільнити позивача від сплати судового збору як учасника бойових дій у справі? пов`язаній з порушенням його прав? на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.;

Ухвалою суду від 15.01.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Надано 10-денний строк для усунення недоліків.

24.01.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, надіслана позивачем. Таким чином, позивачем усунені недоліки позовної заяви, тому слід продовжити розгляд справи.

Ухвалою від 29.01.2024 відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 був зарахований на військову службу 01.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 на посаду начальника групи підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 .

03.10.2023 позивач був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Тобто, з 30.01.2020 відновлено дію пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, що діяла до 21.02.2018 - установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Разом з цим, у період проходження позивачем військової служби з 01.03.2022 по 03.10.2023 нарахування та виплата військовою частиною НОМЕР_1 усіх видів грошового забезпечення та інших виплат здійснювалася не в повному обсязі та у порушення п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування до ОСОБА_1 вимог постанови КМУ №704 та виплати усіх видів грошового забезпечення та інших виплат за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 згідно з п.4 постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Вважає, що для розрахунку складових належних позивачу видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат, зокрема грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022р. та 2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022р. та 2023р., одноразової грошової допомоги при звільненні, грошового забезпечення, зокрема посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 01.03.2022 р. по 03.10.2023р. підлягає застосуванню п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції від 01.01.2018 та розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року, 01 липня 2022 р., 01 грудня 2022 р. та 01 січня 2023 р.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вважає, що відсутні підстави для нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, оскільки пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" залишився без змін. Норма пункту 3 розділу II Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 постанови Кабміну України №704, у редакції до внесення змін постановою Кабміну України №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови №704, таким чином не можливо з`ясувати, як саме проводити обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, якщо вказане є дією всупереч Закону. Відповідач зазначив, що в резолютивній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 не міститься зобов`язань до відповідача про вчинення дій із забезпечення виконання рішення відповідно до процесуального законодавства.

24 лютого 2018 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103), пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов. Кабінету Міністрів України, зокрема, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14." Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)" передбачено використання "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018". Однак зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї Постанови. Проте, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)".

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , був зарахований на військову службу 01.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 на посаду начальника групи підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 .

03.10.2023 був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 03.10.2023 позивачу було визначено виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних місяців служби та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік терміном 23 календарних дні. Зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 03.10.2023 випливає, що позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік отримав. Також позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2023 рік за 14 діб.

Згідно витягу з розрахунково - платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за березень 2022 - жовтень 2023 року із зазначенням складових та сум грошового забезпечення слідує, що для виплати одноразової грошової допомоги увійшов посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження військової служби та премія. Відповідач не заперечує, що розрахунковою величиною для обрахунку грошового забезпечення позивача була стала величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування до ОСОБА_1 вимог постанови КМУ №704 та виплати йому усіх видів грошового забезпечення та інших виплат за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Позивач звертався до відповідача із заявами від 13.12.2023 та від 27.12.2023 про надання відомостей про нараховане та виплачене грошове забезпечення, та про здійснення перерахунку усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, та стверджує про неотримання відповіді.

Позивач вважає, що посадовий оклад, оклад за військовим званням за спірний період мають бути розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти. Тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закону №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Згідно із приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.

Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Відповідні висновки висловлені Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 року за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Таким чином, з 30.01.2020 року, тобто з дня, наступного після дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18, виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у відзиві, суд вважає необхідним наголосити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.04.2008 в справі "Вассерман проти Росії" вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

У пункті 23 рішення в справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про порушення відповідачем вимог частини другої статті 2 КАС України при не проведенні позивачу нарахування та виплати з період служби грошового забезпечення, та інших виплат, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за днi додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.

За сукупністю наведених обставин, суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, при цьому керуючись повноваженнями, якими наділений при вирішенні справи відповідно до статті 245 КАС України, вважає за необхідне:

визнати протиправними дії відповідача щодо військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 при обчислені ОСОБА_1 розміру усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за днi додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат за невикористані дні щорiчної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за дні додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022- 2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволення в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про те, що позивача відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, як учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням .

Доказів понесення судових витрат на правничу допомогу суду не надано, а тому підстави для їх розподілу у суду відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 при обчислені ОСОБА_1 розміру усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за днi додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат за невикористані дні щорiчної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за дні додаткової відпустки за 2022-2023 роки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги на оздоровлення за 2022- 2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА