Справа № 240/27199/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/27199/23

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також - Укртрансбезпека, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови № 007308 від 29.08.2023 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Обґрунтовуючи протиправність вказаної постанови, ОСОБА_1 зазначав, що на момент зупинки відповідачем належного йому транспортного засобу останнім не здійснювалось перевезення вантажу як автомобільним перевізником, а виконувалось транспортування придбаного товару (гіпсокартону загальною кількістю 224 шт.) з метою реалізації у власних цілях, з огляду на що товарно-транспортна накладна не оформлялась. З приводу ж тверджень перевіряючих про те, що транспортний засіб був обладнаний аналоговим неповіреним контролюючим пристроєм тахографом, позивач вказував, що чинним законодавством не визначено процедури дотримання цього обов`язку для осіб, які не надають послуги з перевезення вантажів, а транспортують останні власними засобами й для власних потреб. Крім того, в акті, складеному за наслідками перевірки, не конкретизовано, які ж саме положення законодавства було порушено позивачем. Водночас, ОСОБА_1 звернув увагу й на порушення Укртрансбезпекою процедури розгляду питання про застосування адміністративно-господарського штрафу, у зв`язку з неповідомленням його про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. До того ж, зауважив, що на час розгляду адміністративної справи та прийняття спірної постанови хворів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями у зв`язку з призовом з 04.07.2024 судді ОСОБА_2 на військову службу дану справу передано на розгляд судді Майстренко Н.М.

Ухвалою суду адміністративну справу прийнято до провадження судді Майстренко Н.М., вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, а її розгляд розпочинається спочатку.

Відповідач (Державна служба України з безпеки на транспорті) у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечує, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, у відзиві Укртрансбезпека зазначає, що як під час проведення перевірки та оформлення акту, так і під час складення спірної постанови її посадові особи діяли на законних підставах та керувались вимогами законодавства, у зв`язку із чим за наслідками встановлення допущених позивачем порушень до нього правомірно застосовано передбачений статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344) адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000,00 грн. Разом з тим, вказує, що позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт й за його клопотаннями розгляд справи неодноразово відкладався.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду за клопотанням представника позивача було залучено до участі у справі співвідповідача - Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Представники сторін в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні тим, що викладені ними відповідно у позовній заяві та відзиві на неї.

Згідно з протокольною ухвалою суду подальший розгляд справи здійснюється в письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та його основними видами діяльності за КВЕД є 47.52 «Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах», 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».

Відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та на підставі направлення від 03.07.2023 № 000158 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Укртрансбезпеки, зокрема, 05.07.2023 здійснювалась рейдова перевірка з питання додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час такої рейдової перевірки посадовими особами відповідача на автомобільній дорозі "Київ-Чоп" здійснено зупинку транспортного засобу "MAN" номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07.12.2017 є ОСОБА_1 , який і перебував за кермом вантажного автомобіля.

За результатами здійсненої перевірки складено акт № 006309 від 05.07.2023.

Як зазначено в акті, водієм здійснювалось перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж; відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу - транспортний засіб, що перевірявся, обладнаний аналоговим неповіреним контрольним пристроєм тахографом; відсутній щоденний реєстраційний листок (тахокарта) водія ОСОБА_1 за 05.07.2023.

В графі «Пояснення водія про причини порушень» зафіксовано, що водій транспортного засобу відмовився від надання пояснень про причини порушення та підпису.

Листом від 10.07.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області Укртрансбезпеки запросив ОСОБА_1 взяти участь в розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 01.08.2023. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення це запрошення отримано позивачем 22.07.2023.

Втім, 01.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відкласти розгляд справи з посиланням на відсутність у нього юридичної освіти та бажання звернутись до адвоката за захистом своїх прав та інтересів.

Розгляд справи було відкладено на 15.08.2023, про що позивача повідомлено листом, одержаним ним 11.08.2023.

Проте, у день розгляду справи представником позивача - адвокатом Кирильчук І.В. подано відповідачеві заяву про відкладення, обґрунтовану необхідністю ознайомитись з матеріалами справи, у зв`язку із чим розгляд справи призначено на 29.08.2023. Запрошення надіслано на вказану адвокатом в її заяві електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відтак, наведеним спростовуються посилання позивача на неповідомлення про дату час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також про те, що він не міг приймати участі у її розгляді через хворобу, адже таких обґрунтувань клопотання про відкладення не містять й, до того ж, для захисту його інтересів ОСОБА_1 було залучено представника.

Пунктом 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Водночас, як вказав Верховний Суд в постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не позбавляє її права і можливості довести відсутність своєї вини у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Житомирській області Укртрансбезпеки 29.08.2023 прийнято постанову № 007308, відповідно до якої до ОСОБА_1 за порушення вимог статті 48 Закону № 2344 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн., передбачений частиною 1 статті 60 Закону № 2344.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон № 2344, у статті 1 якого наведено визначення основних термінів, а саме: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2344 визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (частина 14 статті 6 Закону № 2344).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (стаття 1 Закону № 2344).

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 21 статті 6 Закону № 2344).

На виконання вказаної вимоги Закону № 2344 Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок № 1567.

Пунктами 12 та 15 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Виходячи з положень пункту 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт встановленої форми.

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку № 1567).

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

В частині 1 статті 48 Закону № 2344 закріплено обов`язок автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (частина 2 статті 48 Закону №2344).

Обов`язкові ж реквізити товарно-транспортної накладної визначено частиною 3 статті 48 Закону №2344.

За змістом частини 2 статті 49 Закону №2344 водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Як передбачено частиною 1 статті 60 Закону №2344, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників, затверджені Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (надалі - Правила № 363).

В пункті 11.1 розділу 11 Правил № 363 закріплено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту. Е-ТТН підписується за допомогою електронного підпису (далі - ЕП) водія та/або експедитора, відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача. Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення е-ТТН здійснюється відповідно до Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги». Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді. У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля (пункт 11.2 розділу 11 Правил № 363).

Таким чином, положеннями чинного законодавства визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товаро-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний та основний документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом № 2344 та Правилами № 363.

Відтак, відсутність такого документа під час перевірки уповноваженим органом є підставою для притягнення перевізника до відповідальності, установленої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344.

Виключенням з цього правила є лише випадки якщо перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб.

Отже, законодавець чітко окреслив межі, за яких настає відповідальність, передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344, тому саме у випадку відсутності товаро-транспортної накладної у паперовій та/або електронній формі або її обов`язкових реквізитів, для перевізника настають наслідки передбачені цією нормою у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу.

Водночас, зміст та форма товаро-транспортної накладної повинні відповідати вимогам, установленим Законом № 2344 та Правилами № 363, і дотримання цих умов є обов`язком перевізника, невиконання якого є підставою для застосування до нього відповідних заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 440/17062/21 (адміністративне провадження № К/990/15652/23).

Проте, як вже вказувалось в цьому рішенні та вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону № 2344 слугувала відсутність у водія на час проведення рейдової перевірки товарно-транспортної накладної на вантаж, що відображено в акті від 05.07.2023 № 006309.

При цьому, позивачем обставина відсутності товарно-транспортної накладної як така не заперечується, натомість він вважає, що оскільки під час зупинення та перевірки представниками Укртрансбезки транспортного засобу вантаж перевозився для власних потреб, то ОСОБА_1 не був перевізником в розумінні Закону № 2344.

Разом з тим, ані приписи Закону № 2344, ані положення Правил № 363 не ставлять надання суб`єкту господарювання статусу перевізника в залежність від того, з якою метою (на замовлення, для власних потреб тощо) ним здійснюється перевезення вантажу, адже за визначеннями поняття «перевізник», що наведені у цих нормативно-правових актах, ним може бути фізична або юридична особа, що на комерційній основі надає послуги з перевезень вантажів та/або пасажирів чи здійснює за власний кошт їх перевезення автомобільними транспортними засобами.

Тобто відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344, несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами. Перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб.

Відтак, перевезення для власних потреб також є послугою з перевезення, а тому відповідно на вантаж також має бути оформлена товарно-транспортна накладна, в якій у відомостях про перевізника та вантажоодержувача буде зазначена одна й таж сама особа, оскільки при перевезенні для власних потреб особи перевізника та вантажоодержувача співпадають.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що за результатами здійсненої 05.07.2023 перевірки належного ОСОБА_1 транспортного засобу посадові особи Укртрансбезпеки прийшли до правильного висновку про порушення позивачем положень статті 48 Закону № 2344 у зв`язку із відсутністю у водія товарно-транспортної накладної.

Крім того, судом враховується й та обставина, що згідно наявної в матеріалах справи видаткової накладної №ММ000007614 від 05.07.2023, яка також пред`являлась під час проведення перевірки (що відображено в тексті позовної заяви), гіпсокартон в кількості 224 шт. був придбаний (а отже й перевозився) ОСОБА_1 саме як фізичною особою-підприємцем.

З приводу ж другого зафіксованого в акті перевірки від 05.07.2023 № 006309 порушення (відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також відсутність щоденного реєстраційного листка (тахокарти) водія ОСОБА_1 за 05.07.2023) суд зазначає таке.

Так, під час перевірки встановлено, що транспортний засіб, що перевірявся, обладнано аналоговим тахографом, проте останній не повірений належним чином.

Стаття 18 Закону № 2344 передбачає, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

При цьому, виходячи з тексту статті 48 Закону № 2344, перелічений у ній перелік документів, які повинні мати автомобільний перевізник та водій, не є вичерпним й передбачає наявність інших визначених законодавством документів.

Пунктами 1.2 та 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі - Положення № 340) визначено, що воно встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пункт 6.3 Положення №340 передбачає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

За змістом пункту 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.3 Інструкції передбачено, що її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з пунктом 3.1 Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

За змістом пункту 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції визначено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Отже, оскільки згідно вимог пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн (що відповідає спірному випадку), яким виконуються внутрішні перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, то для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344, обов`язковим також є наявність тахокарт (в разі обладнання транспортного засобу аналоговим тахографом) та протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Проте, як зафіксовано в акті перевірки від 05.07.2023 № 006309, під час її проведення у водія транспортного засобу були відсутні протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також щоденний реєстраційний листок (тахокарта) водія ОСОБА_1 за 05.07.2023.

Доказів протилежного ані під час проведення перевірки, ані під час розгляду даної справи судом позивачем не надано.

Наведене також свідчить на користь правильності висновку фахівців Укртрансбезпеки, які здійснювали перевірку транспортного засобу, про допущення позивачем порушення положень статті 48 Закону № 2344 та, як наслідок, правомірність накладення на нього стягнення, визначеного статтею 60 цього ж Закону.

Решта ж доводів та аргументів учасників справи не спростовують наведених вище в цьому рішенні висновків суду й не впливають на суть прийнятого ним рішення.

Зокрема, стосовно посилань ОСОБА_1 у позовній заяві на те, що в акті, складеному за наслідками перевірки, не конкретизовано, які ж саме положення законодавства було ним порушено, суд зауважує, що самі лише по собі недостатньо чіткі вказівки на пункт/частину/статтю порушеного акту законодавства або незазначення назви останнього не спростовує обставину допущення позивачем порушення як такого, суть якого в акті перевірки зафіксована чітко, зрозуміло та у відповідності до діючого законодавства.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частин 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 262, 263, 295 КАC України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан С.П. Корольова, 12, м. Житомир, 10014) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

13.09.24