Справа № 420/31180/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/31180/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (суддя Пекний А.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 29.01.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління від 24.07.2023 №56 "Про відмову в переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління зарахувати позивачу до стажу роботи на державній службі період роботи з 02.09.1997 по 07.05.2005 в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 28.01.2007 в Одеській митниці, з 29.01.2007 по 30.04.2008 в Південній регіональній митниці, з 01.05.2008 по 19.08.2020 в Південній митниці, в Південній митниці Міндоходів, в Одеській митниці ДФС, з 20.08.2020 по 26.07.2021 в Одеській митниці Держмитслужби, з 27.07.2021 по 03.06.2022 в Одеській митниці;

- зобов`язати Головне управління здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" з 23.03.2023 та здійснити нарахування та виплату такої пенсії, починаючи з 23.03.2023 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 07.03.2023 №41 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 07.03.2023 №42, виданих Одеською митницею, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 24.07.2023 №56 "Про відмову в переході з пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на державній службі період роботи з 02.09.1997 по 07.05.2005 в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 28.01.2007 в Одеській митниці, з 29.01.2007 по 30.04.2008 в Південній регіональній митниці, з 01.05.2008 по 19.08.2020 в Південній митниці, в Південній митниці Міндоходів, в Одеській митниці ДФС, з 20.08.2020 по 26.07.2021 в Одеській митниці Держмитслужби, з 27.07.2021 по 03.06.2022 в Одеській митниці.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" та виплату пенсії з 23.03.2023, з врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування порушення судом норм процесуального права апелянт посилався на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутність в матеріалах справи доказів на поважність його пропуску.

Крім того апелянт вважає, що оскільки спірне рішення Головного управління від 24.07.2023 №56 прийнято відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 по справі №420/11122/23, отож позивач повинен був звернутись до суду не з новою позовною заявою, а із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), в порядку статті 383 КАС України.

Також апелянт вважає, що у позивача відсутній стаж роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016, тому у Головного управління були відсутні законні підстави для призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №889.

На переконання апелянта суд першої при вирішенні справи вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, а саме втрутився в дискреційні повноваження Головного управління, виключно до компетенції якого відноситься прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший або про відмову переведення з одного виду пенсії на інший та визначення її розміру.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.03.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №56 від 28.03.2023 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно заяви від 23.03.2023 №1656.

Відмова мотивована тим, що на дату звернення із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" вік заявнику 49 років, тобто він не досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), відповідно права на призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" він не має.

Не погодившись з відмовою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

25.07.2023 набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №420/11122/23, яким визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 28.03.2023 №56 "Про відмову у переведенні пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 №1656 від 23.03.2023 про перехід на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цьому судовому рішенні.

За результатом повторного розгляду заяви від 23.03.2023 з урахуванням висновків згаданого рішення суду, ГУ ПФУ в Одеській області 24.07.2023 прийняло рішення №56 про відмову в переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Рішення пенсійного органу мотивовано тим, що на день звернення страховий стаж становить позивача 29 років 5 місяців. Стаж державної служба відсутній, оскільки посадовим особам, яким присвоюється спеціальне звання, відповідно такі посади не належать до посад віднесених до категорій посад державних службовців, тому підстав для зарахування періодів роботи з 02.09.1997 по 03.06.2022 до стажу державної служби немає, відповідно, відсутнє і право на перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вважаючи рішення про відмову в переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 02.09.1997 по 07.05.2005 в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 28.01.2007 в Одеській митниці, з 29.01.2007 по 30.04.2008 в Південній регіональній митниці, з 01.05.2008 по 19.08.2020 в Південній митниці, в Південній митниці Міндоходів, в Одеській митниці ДФС, які реорганізовувались шляхом приєднання однієї до іншої, з 20.08.2020 по 26.07.2021 в Одеській митниці Держмитслужби, з 27.07.2021 по 03.06.2022 в Одеській митниці підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішенню суду першої інстанції в частині оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01.05.2016 умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу".

Водночас з 01.05.2016 принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом №889-VIII.

При цьому пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону №889-VIII залишено право осіб, що працювали та(або) продовжують працювати на посадах, що віднесені до посад державної служби, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у разі дотримання певних умов.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії трудової книжки, позивач у період з 02.09.1997 по 03.06.2022 працював в митних органах (а.с. 18-24).

Частиною першою статті 588 МК України встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом №889-VIII. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислювався відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Абзацом третім пункту 2 Порядку №283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті митного контролю.

Пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2016 року №229, передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що період роботи позивача у митних органах по 01.05.2016 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо можливості зарахування періоду роботи позивача на посадах державної служби з 01.05.2016, то колегія суддів вважає наступне.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічні положення закріплені у Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі - Порядок №622).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 у справі №560/2398/19.

При цьому пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Водночас після 01.05.2016 у зв`язку із набранням чинності Законом №889-VІІІ кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Вказаним Законом №1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Крім того, статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.

З огляду на це, колегія суддів доходить висновку, що положення вказаного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки вказаний Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.

Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01.05.2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований у відповідності до положень Порядку №283.

Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Колегія суддів наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року №3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з правовою позицією відповідача в частині того, що стаж позивача, набутий на посадах державної служби після 01.05.2016, враховується до страхового стажу, а не стажу державної служби.

Разом з тим, ураховуючи, що стаж позивача, набутий на посадах державної служби до 01.05.2016 становить більше 10 років та він є інвалідом ІІ групи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця згідно Закону №3723-XII, та відповідно, наявності підстав для скасування рішення Головного управління від 24.07.2023 №56.

З урахуванням того, що спірне рішення прийнято відповідачем у липні 2023 року, а позивач оскаржив його до суду у листопаді 2023 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Також колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про необхідність звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України через неналежне виконання пенсійним органом рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 по справі №420/11122/23, оскільки в згаданій справі спірним було необхідність набуття позивачем відповідного віку для переходу на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". На відміну від обставин згаданої справи, у даній справі відповідач заперечує наявність у позивача стажу державної служби. При цьому, у справі №420/11122/23 суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління зарахувати йому до стажу роботи на державній службі період роботи в митних органах.

Відхиляючи як неаргументовані доводи апелянта про втручання суду в дискреційні повноваження Головного управління, виключно до компетенції якого відноситься прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений повноваженнями, зокрема, щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, або ж прийняти рішення, і це прямо убачається з пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача також не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з мотивів, наведених у цій постанові.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступної редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на державній службі період роботи з 02.09.1997 по 07.05.2005 в Чорноморській регіональній митниці, з 08.05.2005 по 28.01.2007 в Одеській митниці, з 29.01.2007 по 30.04.2008 в Південній регіональній митниці, з 01.05.2008 по 01.05.2016 в Південній митниці".

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов