Справа № 200/1271/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

11 вересня 2024 року Справа №200/1271/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

05.03.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивачка просить:

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 24.05.2023 №733 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 26.04.2023 №1041 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 06.07.2023 №1008 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 27.05.2023 №1437 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 06.07.2023 №1009 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 16.05.2023 №1303 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 06.07.2023 №1010 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 28.04.2023 №1060 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 27.09.2023 №1492 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 09.06.2023 №1577 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.09.2023 №1460 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 16.06.2023 №1710 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 13.09.2023 №1448 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 11.06.2023 №1645 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 4, 4.1, 4.3, 6.6, 6.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 14.09.2023 №1457 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 29.06.2023 №1834 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати пункти 6, 9, 11.7, 13.6, 13.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 31.10.2023 №1581 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення та нанесення збитків державі, що стало наслідком невиконання обов`язків пов`язаних з проходженням військової служби під час дії правового режиму «Військовий стан» з боку посадових осіб медичного пункту військової частини НОМЕР_1 » призначеного наказом «Про призначення службового розслідування» від 09.10.2023 №3047 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 утримані з її грошового забезпечення за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 грошові кошти в загальній сумі 83266,12 грн;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 утримані з її грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 грошові кошти в загальній сумі 5243,22 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 11.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду обґрунтованої заяви щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, про поновлення такого строку звернення із належними доказами поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчить про дотримання строку звернення до суду; уточнену позовну заяву в якій усунути розбіжності в пункті 9 прохальної частини позову в частині наказу відповідача від 31.10.2023 №1581.

14.03.2024 представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду в якому зазначає, що позивачка є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , видане 19.10.2023. Позивачка з 01.11.2021 по теперішній день, проходить військову службу за контрактом, на посаді бойового медика військової частини НОМЕР_1 МОУ, яка входить до складу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. З 24.02.2022 по сьогоднішній день позивач приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення Позивачки до суду за захистом її прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.(без виклику сторін до судового засідання). Питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України належним чином завірені копії матеріалів службових розслідувань за якими ОСОБА_1 притягнена до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

05.04.2024 відповідачем на адресу суду, були надані заперечення на клопотання (заяву) представника позивача про визнання поваджними причини пропуску строку звернення до суду, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні клопотання (заяви) про поновлення строку звернення. В обгрунтування заперечення зазначає, що представник позивача обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду посилався на те, що позивач з 24.02.2022 по сьогоднішній день, приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (перебуває на виконанні бойового завдання), але наведене не відповідає дійсності, оскільки останній період коли позивач приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (перебувала на виконанні бойового завдання) тривав з 28.07.2023 по 17.11.2023. Позивачка після повернення з виконання бойового завдання 17.11.2023 повторно вибула у район ведення воєнних (бойових) дій тільки 16.12.2023. Вищенаведені обставини підтверджуються відповідними наказами командира військової частини НОМЕР_1 . Більше того, у період з 03.12.2023 по 14.12.2023 року позивач перебувала у основній щорічній відпустці у м. Біла Церква, що підтверджується відповідними наказами командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідач зауважив, що позивач у період з 17.11.2023 по 16.12.2023 року мала всі можливості звернутись за правовою (правничою допомогою та/або до судових органів з відповідним позовом, але будучі обізнаною щодо видання оскаржуваних наказів не вживала жодних заходів спрямованих на оскарження цих наказів.

Також відповідач зазначив, що представником позивача, в якості доказу поважності причин пропуску строку надано копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.10.2023, що по своїй юридичній силі дає право позивачу на пільги передбачені законодавством України, однак ні має ніякої доказової сили в контексті поважності пропуску строку для звернення до суду, оскільки відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України само по собі посвідчення учасника бойових дій так само як і контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку для звернення до суду. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що у постанові Верховного Суду у справі №500/1912/22 від 29.09.2022, яку наводить представник позивача, обставини не є релевантними, оскільки позивачем неможливість звернутися до суду у період з 17.11.2023 по 16.12.2023, зокрема під час перебування у відпустці позивачем не обґрунтовано. Наведені дії позивача на думку відповідача не свідчать про бажання та наміри, які спрямовані на звернення до суду для оскарження наказів. Відповідач зазначив, що після повернення з основної щорічної відпустки позивач вибула в район ведення воєнних (бойових) дій не з метою безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (перебуває на виконання бойового завдання), як те зазначив представник позивача, а саме з метою забезпечення виконання бойового завдання, що підтверджується відповідним рапортом, що має дуже суттєву відмінність та вказує на неповажність причин пропуску строку для звернення до суду позивачем, оскільки вона мала можливість вживати заходи щодо звернення до суду.

Окрім цього, позивач з моменту винесення оскаржуваних наказів не зверталась до командування військової частини НОМЕР_1 з проханням отримати відпустку (звільнення) для отримання необхідних консультацій чи правничої допомоги з метою подальшого звернення до суду для оскарження наказів. Відповідач зауважив, що рапорти від 17.01.2024 та 18.01.2024, які містяться в матеріалах адміністративної справи №200/1271/24, свідчать що позивач перебуваючи у районі ведення воєнних (бойових) дій з метою забезпечення виконання бойового завдання, мала можливість звертатись до командування з особистих питань.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не обґрунтованим, докази які надані недостатніми, а тому просить суд у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовити в повному обсязі та залишити позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 суд відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку в адміністративній справі №200/1271/24. Залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 р. у справі № 200/1271/24 - задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 р. у справі № 200/1271/24 - скасовано. Справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 04.09.2024 прийняти до провадження судді Аляб`єва І.Г. адміністративну справу №200/1271/24. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, 5-ти денний строк від дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які вже надавались представником позивача на усунення недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали суду від 11.03.2024 та з урахуванням заперечень наданих відповідачем по справі щодо строку звернення з даним адміністративним позовом.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 251 вказаного Кодексу, яка регулює питання вручення судового рішення, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (останній абзац частини 6 статті 251 Кодексу).

Позивач отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 04.09.2024, що підтверджується повідомленням про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи (довідкою про доставку електронного листа), де відображено наступне: «документ доставлено до електронного кабінету: 04.09.2024 18:55».

Отже, позивач вважається таким, що отримав копію ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 04.09.2024 05.09.2024.

09.09.2024 представником позивача на адресу суду надано клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлення строку звернення до суду.

В обгрунтування клопотання зазначено, що норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В якості надання до суду належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, прошу суд врахувати наступне: Відповідач, в період з 29.05.2023 по 02 листопада 2023 року, звертався до Дружківського міського суду Донецької області з складеними стосовно позивача дев`ятьма протоколами про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, які було складено в період: 29.05.2023, 31.07.2023, 31.07.2023, 31.07.2023, 30.09.2023, 20.09.2023, 20.09.2023, 20.09.2023, 02.11.2023, в рамках оскаржуваних наказів командира військової частини НОМЕР_1 : № 733 від 24.05.2023, № 1008 від 06.07.2023, № 1009 від 06.07.2023, № 1010 від 06.07.2023, № 1492 від 27.09.2023, № 1460 від 15.09.2023, № 1448 від 13.09.2023, № 1457 від 14.09.2023, № 1581 від 31.10.2023, з метою незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень які позивач не вчиняла.

Зазначені протоколи про адміністративні правопорушення були розглянуті Дружківським міським судом Донецької області в період з 08.09.2023 по 16.01.2024, за результатом розгляду яких судом винесені рішення у справах: №229/6153/23; 229/5489/23; №229/7048/23; №229/6849/23; №229/6847/23; №229/6845/23 та №229/8596/23, провадження у всіх справах закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Крім того, Відповідач, в період з 20.06.2023 року по 02.11.2023, звертався до Дружківського міського суду Донецької області з складеними стосовно позивача десятью протоколами про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, які було складено в період: 20.06.2023, 20.06.2023, 31.07.2023, 18.08.2023, 18.08.2023, 02.11.2023, 02.11.2023, 02.11.2023, 02.11.2023, 02.11.2023 в рамках оскаржуваних наказів командира військової частини НОМЕР_1 : №774 від 30.05.2023; №856 від 08.06.2023; №1011 від 06.07.2023; №1238 від 08.08.2023; №1285 від 16.08.2023; №1585 від 31.10.2023; №1580 від 31.10.2023; №1583 від 31.10.2023; №1582 від 31.10.2023; №1584 від 31.10.2023, з метою незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень які позивач не вчиняла.

Зазначені протоколи про адміністративні правопорушення були розглянуті Дружківським міським судом Донецької області в період з 16.08.2023 по 22.01.2024, за результатом розгляду яких судом винесені рішення у справах: №229/3335/23; 229/3022/23; №229/3699/23; №229/3647/23; №229/3645/23; №229/3643/23 та №229/8/24, провадження у всіх справах закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Захист позивачем в суді, протягом зазначеного періоду часу, своїх порушених Відповідачем прав та законних інтересів, під час незаконних спроб Відповідача притягти Позивача до адміністративної відповідальності, може свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених статтею 122 КАС України.

Наведені відповідачем у відзиві доводи про неповажність причин пропуску строку звернення до суду, свідчать про намагання відповідача уникнути відповідальності за незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом не є значним та не є таким, що міг вплинути на достовірність наданих суду доказів або викликати сумніви у можливості встановлення об`єктивної істини.

Місце проживання та місце проходження служби позивача знаходяться у місті Дружківка Донецької області. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно Наказу № 120 від 23.04.2024) Дружківська міська територіальна громада Донецької області відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (код UA0057882).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка тривала в тому числі в період з 17.11.2023 по 16.12.2023, коли позивач перебувала у основній щорічній відпустці, відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", її життя та здоров`я так само було під загрозою, як життя та здоров`я будь якої цивільної особи, яка перебуває на будь якій території України, так і під час виконання нею обов`язків військової служби, може свідчити про те що ці обставини є надзвичайними та невідворотними, не залежали від волі позивача, свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин.

Розглянувши питання про порушення строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, суд виходить з такого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно правових висновків в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №362/643/21 від 08.06.2022:

«47. Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (пункт 47)).

48. Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

49. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом від 5 лютого 2018 року; близький за змістом припис є і в поточній редакції цієї частини, чинній із 23 червня 2018 року).

50. Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів».

Спірні правовідносини пов`язані з проходженням позивачем військової служби, яка є публічною службою, місячний строк звернення з цим позовом до суду врегульовано ч. 5 ст. 122 КАС України.

Позивачем оскаржуються пункти наказів командира Військової частини НОМЕР_1 : №733 від 24.05.2023, №1008 від 06.07.2023, №1009 від 06.07.2023, №1010 від 06.07.2023, №1492 від 27.09.2023, №1460 від 15.09.2023, №1448 від 13.09.2023, №1457 від 14.09.2023, №1581 від 31.10.2023.

Згідно наявних в матеріалах аркушах доведення спірних наказів судом встановлено, що позивач була з ними ознайомлена під особистий підпис: з наказом № 733 (дата ознайомлення 27.05.2023); з наказом № 1008 (дата ознайомлення 02.08.2023), з наказом №1009 (дата ознайомлення 02.08.2023), з наказом №1010 (дата ознайомлення 02.08.2023), з наказом №1492 (дата ознайомлення 28.09.2023), з наказом №1448 (дата ознайомлення 09.09.2023 року); з наказом 1457 (дата ознайомлення 19.09.2023).

Позов надіслано на адресу суду засобами поштового відправлення «Укрпошта» 29.02.2024 року представником позивача згідно конверту №959.

За ч.ч. 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

За практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Встановлені законом строки звернення до суду адміністративної юрисдикції, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

За матеріалами справи позивач ще у травні, серпні, вересні 2023 року знала про наявність всіх оскаржених наказів, що підтверджується відповідними аркушами про ознайомлення з відповідними наказами.

Позовна заява подана представником позивача суду 29.02.2024.

Згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. Водночас, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

При цьому, суд зауважує, що сам по собі факт того, що позивачка є військовослужбовцем, учасником бойових дій, яка проходить службу у воєнний період, не вказує на необхідність автоматичного поновлення строку звернення до суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні. Позивач приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (перебувала на виконанні бойового завдання) у період з 28.07.2023 по 17.11.2023, тобто у період з 17.11.2023 по 16.12.2023 позивачка мала всі можливості звернутись за правовою (правничою) допомогою та/або до судових органі з відповідним позовом. Доказів перебування у період листопада 2023 року у районах проведення бойових дій матеріали справи не містять і позивачем не надані.

Крім того, позивачка через свого представника не одноразово зверталася до Дружківського міського суду Донецької області з позовами, що підтверджено рішеннями у справах: №229/6153/23; 229/5489/23; №229/7048/23; №229/6849/23; №229/6847/23; №229/6845/23 та №229/8596/23 про скасування протоколів про адміністративні правопорушення складених на підставі спірних наказів №733 від 24.05.2023, №1008 від 06.07.2023, №1009 від 06.07.2023, №1010 від 06.07.2023, №1492 від 27.09.2023, №1460 від 15.09.2023, №1448 від 13.09.2023, №1457 від 14.09.2023, №1581 від 31.10.2023.

Отже, позивачка та її представник мали змогу звернутися до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про скасування пунктів наказів командира військової частини НОМЕР_1 : від 24.05.2023 №733, від 06.07.2023 №1008, 06.07.2023 №1009, від 06.07.2023 №1010, від 27.09.2023 №1492, від 15.09.2023 №1460, від 13.09.2023 №1448, від 14.09.2023 №1457 та від 31.10.2023 №1581.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів існування обставин непереборної сили, які не залежали від її волі та унеможливлювали своєчасне звернення до суду чи інших об`єктивних перешкод для цього.

На переконання суду, позивач не довів та суд не встановив існування чинників та умов, які не залежали від волі позивача та реально перешкоджали їй реалізувати право на судовий захист у визначений процесуальним законом строк.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 дійшла висновку, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

За відсутності будь-яких переконливих та логічних з погляду стороннього спостерігача підкріплених доказами пояснень щодо пасивної поведінки ОСОБА_1 протягом досить тривалого часу від дня коли вона дізналася про порушення її прав, суд не має підстав вважати поведінку позивача у контексті її мотивів про поновлення процесуальних строків раціональною, послідовною та добросовісною, а стверджуванні нею перешкоди в реалізації її прав - дійсними, реальними та доведеними.

Згідно ч.ч. 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Ключове значення при вирішенні питання поважності причин пропуску звернення до суду має насамперед добросовісна і послідовна поведінка позивача за наявності об`єктивних чинників, що перешкоджали реалізації права на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк. Попри це, наведені представником позивача мотиви самі собою жодним чином не виправдовують пасивної поведінки позивача, безпідставності його тривалого зволікання зі зверненням до суду із цим позовом за відсутності будь-яких реальних перешкод для цього.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, суд вважає за необхідне позовну заяву - залишити без розгляду.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Стосовно посилання представника позивача на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, постанові Верховного суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, то судом не можуть бути прийняті посилання на ці висновки, оскільки обставини цієї справи виникли за різних фактичних обставин, ніж у справах, на які посилається апелянт.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачка не довела наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду протягом усього періоду такого пропуску.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку в адміністративній справі №200/1271/24.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст ухвали виготовлено 11.09.2024 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв