Справа № 470/383/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 470/383/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №470/383/24 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Козльонка Дениса Сергійовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі

У С Т А Н О В И В:

13.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою, у якій просив суд скасувати постанову серії ЕНА №2056309 від 02.05.2024, складену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Козльонком Денисом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує про незаконність вимоги інспектора поліції щодо пред`явлення страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, адже жодного порушення Правил дорожнього руху ним не вчинено.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що водієм транспортного засобу марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , на законну вимогу поліцейського не надано для перевірки поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Означене є адміністративним правопорушенням підпункт «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 року у справі №470/373/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке визначено ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивачем викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Мотивуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що матеріали справи не містять доказів зупинки транспортного засобу саме на блокпосту. Також, позивач наголошу, що матеріали справи не містять довідки суду про перевірку інформації стосовно наявності полісу страхування транспортного засобу на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України. Крім того, позивач ставить під сумнів наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин справи під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. До того ж, скаржник звертає увагу на строк направлення відповідачем на адресу суду відзиву на позовну заяву. Решта обґрунтувань апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.

Згідно із поданим відповідачем до апеляційного адміністративного суду відзивом на апеляційну скаргу рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 року у справі №470/373/24 є обґрунтованим та прийнятим із повним дотриманням норм матеріального і процесуального права. Натомість, викладені позивачем в апеляційній скарзі твердження є безпідставними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 02.05.2024 ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

У зв`язку з чим, за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, постановою від 02.05.2024 серія ЕНА №2056309 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн.

Не погодившись із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.05.2024 серія ЕНА №2056309 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху України, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водієм є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Розділом 2 Правил дорожнього руху України встановлено права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.

Підпунктом "ґ" п.2.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно пункту 2.4 "а" Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Згідно із ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена карта»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідчені водія.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Саме за порушення вказаної норми ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

За наслідком дослідження відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції убачається, що позивач на вимогу поліцейського не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із наявного у матеріалах справи витяги з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України убачається, що станом на 02.05.2024 полісу на транспортний засіб марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не має.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів установлено, що ОСОБА_3 до суду не подано жодного доказу на підтвердження наявності у нього станом на 02.05.2024 (день зупинки транспортного засобу інспектором поліції) полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, як правильно встановлено судом першої інстанції, уже 03.05.2024 відомості про такий поліс відображено у базі Моторного (транспортного) страхового бюро України. Тобто, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснено на наступний день після притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції означені обставини перевірено на загальнодоступному у всесвітній мережі інтернет сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України (https://policy-web.mtsbu.ua/#tab1) та з`ясовано, що вони є підтвердженими.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З огляду на установлені вище обставини, колегія суддів уважає правильним висновок районного суду про те, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є документально підтвердженим, його вину доведено, а тому позивача цілком правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє довід ОСОБА_4 про те, що немає жодних доказів на підтвердження зупинки транспортного засобу саме на блокпості, адже положення чинного законодавства не ставлять в залежність необхідність надання водієм на перевірку поліцейському страховий поліс лише на блокпосту.

В силу приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Водій транспортного засобу, на вимогу поліцейського, повинен пред`явити до перевірки відповідний страховий поліс у будь-якому місці зупинки транспортного засобу.

Стосовно твердження позивача щодо незаконності зупинення транспортного засобу працівником поліції колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування, розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно до Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 29.12.2021 № 1455, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу, вантажів, службових приміщень, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021, перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу, вантажів, службових приміщень, житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями.

Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу, вантажів, службових приміщень, житла громадян надано уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби, Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу, вантажів, службових приміщень, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021, передбачено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Як загальновідомо, у зв`язку широкомаштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого наразі триває.

За наслідком дослідження наявного у матеріалах відеозапису колегією суддів установлено, що транспортний засіб марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , інспектором поліції зупинено на блокпосту.

З урахуванням установленого, суд апеляційної інстанції вказує, в умовах воєнного стану працівник поліції має право на зупинення транспортного засобу на блокпосту, у тому числі, з метою перевірки наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Означене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, інспектор поліції не мав права на зупинення транспортного засобу марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

Не є юридично спроможним також посилання скаржника стосовно того, що в Єдиний судовій інформаційно-телекомунікаційній системі немає довідки суду першої інстанції про перевірку транспортного засобу на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, адже така довідка не складалась. Районний суд в оскаржуваному рішенні не зазначав про її складення, а лише вказав про перевірку інформації на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України у всесвітній мережі інтернет.

Означені відомості є загальнодоступними та можуть бути перевірені також ОСОБА_1 за посиланням (https://policy-web.mtsbu.ua/#tab1).

Відхиляються також посилання позивача відносно того, що здійснюючи розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін районний суд позбавлений можливості установлювати обставини справи, оскільки судом першої інстанції здійснено лише перевірку наявної на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України інформації в контексті наявності у ОСОБА_1 чинного станом на 02.05.2024 полісу страхування, що власне і є спірним у досліджуваній ситуації.

Жодних нових обставин Березнегуватський районний суд Миколаївської області на власний розсуд не встановлював.

Спростовуються наявними у матеріалах справи доказами також сумніви скаржника стосовно строку надіслання відповідачем до районного суду відзиву на позовну заяву, з огляду на таке.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15.05.2024 відкрито провадження у справі №470/383/24 та запропоновано відповідачу у строк до 27.05.2024 подати відзив на позовну заяву.

Таке судове рішення до електронної скриньки відповідача доставлено лише 27.05.2024.

У зв`язку з чим, 10.06.2024 Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області по пошті на адресу суду першої інстанції скеровано відзив на позовну заяву (з додатками), який отримано та зареєстровано адресатом 12.06.2024, тобто в день прийняття оскаржуваного судового акту, а не 13.06.2024, як помилково зазначає скаржник.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів уважає правильним висновок районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідком розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як з`ясовано колегією суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення районним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.272, 286, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 у справі №470/383/24 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Козльонка Дениса Сергійовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов