Справа № 200/5843/24
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Справа№200/5843/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , заборгованості по щомісячним страховим виплатам з моменту її виникнення, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам з моменту її виникнення, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі.

В обґрунтування позову вказано, позивач є отримувачем страхових виплат та перебував на обліку в управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. З невідомих причин позивачу було припинено виплату страхових виплат з 01 листопада 2023 року.

24 червня 2024 року позивач звернувся із заявою про поновлення нарахування та виплати, а також нарахування та виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам. З 01 листопада 2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновило нарахування та виплату щомісячних страхових виплат проте заборгованість не була виплачена.

Позивач вважаючи протиправним припинення здійснення страхових виплат, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 23.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де викладено прохання у позові відмовити з огляду наступне.

ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, як внутрішньо переміщена особа з м. Шахтарська Донецької області та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.11.2017 № .

ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати на підставі довідки МСЕК сер. МСЕ- № 063571 серії ДОН-02 від 15.10.2003, відповідно до якої йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності з 15.10.2003.

У зв`язку зі зміною місця проживання щомісячні страхові виплати позивачу було припинено.

29.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахування/продовження страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням).

Звернення позивача було опрацьовано відділом призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг. Виплати поновлені починаючи з листопада 2023 року. Страхові виплати за червень 2024 року нараховані в розмірі 8048,57 грн. За період з листопада 2023 року по травень 2024 року розмір страхових виплат склав 40933,23 грн.

Відповідач зауважив, що Головним управлінням у відповіді на запит Позивача не була надана відмова у поновленні виплат, а лише викладені обставини припинення страхових виплат.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3

Відповідно довідки МСЕК сер. МСЕ- № 063571 серії ДОН-02 від 15.10.2003, позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності з 15.10.2003 року.

Згідно листа відповідача від 28.06.2024 №37722-28980/С-01/8-0400/24 позивачу повідомлено, що звернення, яке надійшло через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України від 24.06.2024 № ВЕБ-04001-Ф-С-106995 (вх. № 28980/С - 0400-24 від 24.06.2024) з питання виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам, від 30.11.2023 № 969668 опрацьовано відділом призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг та виплати поновлені починаючи з листопада 2023 року.

Стосовно підстав для не виплати заборгованості, письмові пояснення відповідачем не наведені.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву на позов, спірним питанням у справі є правомірність не виплати заборгованості позивачу.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Закон 1105. (у редакції чинній на момент припинення страхових виплат)

Стаття 35.

1. Страхуванню від нещасного випадку підлягають:

1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах;

Усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Стаття 46.

1. Страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 47.

1. Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

Закон України «Про Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019 № 324-ІХ (далі Закон № 324).

Стаття 16. Результати верифікації державних виплат

1. За результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо:

1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності;

2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

2. Орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання.

3. За результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо:

1) призначення (перерахунку) державної виплати;

2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати;

3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати;

4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 затверджено Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі Порядок № 11)

1.12. У разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1105 (в редакції Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ) з 01.01.2023 уповноваженим органом управління у системі загальнообов`язкового державного страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Висновки суду.

Наявні у справі матеріали дають підстави суду для висновку, що позивачу припинено нарахування та виплату страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання.

Разом із тим, ч. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 у якості підстави для припинення страхових виплат визначає «в інших випадках, передбачених законодавством», а п. 1.12 Порядку № 11 регулює випадок припинення страхових виплат у зв`язку із надходженням за наслідками проведеної верифікації інформації про неправомірність призначення страхової виплати, у результаті чого приймається постанова про відмову у страховій виплаті.

Однак, суд звертає увагу, що п. 1.12 Порядку № 11 регламентує припинення страхових виплат у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат та у випадку підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті.

Тобто результати верифікації мають містити відомості, що свідчать про неправомірність саме призначення виплати.

Натомість відповідачем не надані та не наведені суду, що під час зупинення страхових виплат позивачу були наявні відомості верифікації, які б містили інформацію про неправомірність призначення страхової виплати.

Відповідачем у відзиві вказано, що страхові виплати припинені з підстав зміни позивачем місця проживання при цьому доказів вказаного не надано.

З викладеного суд робить висновок, що в уповноваженого органу не було підстав для припинення позивачу страхових виплат.

Крім викладеного, суд звертає увагу на таке.

Фактичною підставою для припинення позивачу страхових виплат зміна місця проживання.

Верховним Судом у постанові від 25.11.2020 у справі № 234/9296/17 у подібних правовідносинах наведено такі правові висновки: «Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно із статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Піклування та захист громадянам України, які перебувають за її межами, гарантовано у частині третій статті 25 Конституції України.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (стаття 64 Конституції України).

У частині другій статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, громадяни України мають право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі і права на соціальне забезпечення.

У частинах першій, четвертій статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ у справі Pichkur v. Ukraine (№ 10441/06, § 4143, 4749, 53, від 07 листопада 2013 року) зазначив, що якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства. Хоча Перший протокол не включає в себе право на отримання будь-яких видів виплат з соціального страхування, якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14. Сторони провадження не оскаржували того, що якби заявник продовжив проживати на території України, він і надалі отримував би пенсію. Із цього випливає, що інтереси заявника належать до сфери застосування статті 1 Першого протоколу та права на майно, яке вона гарантує. Суд зазначає, що заявник скаржився на відмінність у ставленні на основі місця його проживання, що для цілей статті 14 Конвенції становить аспект його особистого статусу. Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення. У зв`язку з цим Суд зазначає, що органи влади не надали ніякого обґрунтування позбавлення заявника його пенсії лише через те, що він проживав за кордоном. У цьому контексті Суд зазначає, що Уряд не посилався на міркування щодо міжнародного співробітництва з метою обґрунтування поводження з пенсіонерами, які проживають в Україні, в інший спосіб, ніж з тими, які проживають за кордоном. У бу ?? $? ? ? ???? ?? ??? G U , ? ??Times New Roman Cyr Times New Roman Bold Bold західне ?? >", # f ? x x ? ? $? ? ? ???? ?? ??? НОМЕР_3 , ? y ??Times New Roman Times New Roman Bold Italic Bold Italic ?? >", # M ? x x ? y? !$? ? ? ???? ?? ??? G U , ? y???Times New Roman Baltic Times New Roman Bold Italic Bold Italic балтійське ?? >",

Результат аналізу наведених положень Конституції України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що:

право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України;

держава гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами;

громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності;

реєстрація місця проживання чи місця перебування особи за межами України або її відсутність (спірність) не може бути умовою для обмеження реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (перегляду, відтермінування тощо);

не може бути привілеїв чи обмежень у механізмі реалізації конституційного права на соціальний захист, зокрема, за ознаками етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання або іншими ознаками.

У справі, яка розглядається, враховуючи характер відповідних страхових виплат, які призначені позивачу безстроково у зв`язку з втратою працездатності, відповідач не наводить аргументів про те що наявна вина позивача у припиненні виплати страхових виплат або існує закон, який зобов`язує позивача вживати будь-які дії для їх поновлення, або позивач має альтернативний механізм отримання (компенсації) цих виплат.

Невиплатою позивачу страхових виплат за минулий період з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Ураховуючи усе викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з листопада 2023 року.

За наведеного вище, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

Водночас суд, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Згідно встановлених обставин, суд дійшов висновку про допущену бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягала у невиплаті позивачу страхових виплат за спірний минулий період під час їх поновлення з червня 2024 року, яка також підлягає визнанню протиправною, а порушені права - відновленню, шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачу страхові виплати за період з листопада 2023 року по травень 2024 року включно.

Вимога про зобов`язання нарахувати заборгованість задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами справи підтверджений факт її нарахування.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо невиплати ОСОБА_1 , заборгованості по щомісячним страховим виплатам яка утворилась за період її несплати з листопада 2023 року по травень 2024 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам, яка утворилась за період з листопада 2023 року по травень 2024 року включно.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2024 року.

Суддя І.В. Буряк