Справа № 380/15351/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 рокусправа № 380/15351/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, 28; ), в якому просить:

визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо ненадання запитуваної інформації на журналістський запит ВСП001/10/07/24 від 10.07.2024;

зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції надати повну, точну та достовірну запитувану інформацію, викладену у п 1-2 запиту ВСП001/10/07/24 від 10.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.07.2024 надіслав на електронну адресу відповідача запит на публічну інформацію щодо відсутності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічних декларацій депутата Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 за 2016, 2017, 2018, 2021 та 2023 роки. Листом від 11.07.2024 №92-05/51107 відповідач відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 23.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 20.08.2024 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що зі змісту надісланого ОСОБА_3 запиту від 10.07.2024 вбачається. що запитувана в ньому інформація не відповідає нормам Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідач зазначає, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію. що знаходиться у його володінні. Не є інформаційним запитом звернення. для відповіді на яке необхідно створити інформацію. Адже розпорядник може надати лише ту інформацію. яка вже існувала заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того. щоб створити інформацію. якої у володінні розпорядника немає. але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям запиту доступу до публічної інформації. а тому відповідно не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації. Зміст запитуваної ОСОБА_1 інформації не відповідає критеріям «відображеності» та «задокументованості». тобто не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації. оскільки відповідач не створював та нe фіксував на будь-яких матеріальних носіях інформацію та документи. які стосувалися порушених у запиті ОСОБА_1 від 10.07.2024 питань. Зі змісту листа відповідача чітко вбачається. що ОСОБА_1 не було відмовлено у наданні запитуваної інформації. а лише повідомлено. що запит буде розглянутий в порядку Закону України «Про запобігання корупції». При цьому, у листі Національного агентства змістовно обґрунтовано підставу для прийняття такого рішення. Тому посилання позивача у позовній заяві на те. що Національним агентством йому було безпідставно відмовлено у наданні запитуваної інформації є такими. що не відповідають дійсності.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , є журналістом інформаційної агенції «Журналісти проти корупції», що підтверджується посвідченням ВСП 001.

10.07.2024 позивач звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції із журналістським запитом №ВСП001/10/07/24 з посиланням на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» наступного змісту:

«Станом на 03.06.2024 року у Єдиному державному реєстрі декларацій зафіксовано, що ОСОБА_2 , депутат Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області оприлюднила(внесла до реєстру) чотири щорічних декларації: -30.01.2024 року о 20:03 год. за 2022 рік; -24.03.2021 року о 21:00 год. за 2020 рік; -08.03.2020 року о 14:56 год. за 2019 рік; -11.03.2017 року о 11:32 год. за 2016 рік.

03.07.2024 року слідчим ВП № 1 ЛРУП № 2 ТУ НП у Львівській області відомості, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 10.07.2024 року мною повторно проведено моніторинг наявності декларації депутата ОСОБА_2 у Єдиному державному реєстрі декларацій.

Встановлено, що станом на вказану дату до Реєстру внесено 9 декларацій ОСОБА_2 , тобто на 5 декларацій більше ніж станом на 03.06.2024 року. Зокрема, виявились внесеними до Реєстру наступні щорічні декларації депутата ОСОБА_2 , які станом на 03.06.2024 року не були внесені до Реєстру:

31.03.2024 року о 09:48 год.- за 2023 рік; 30.01.2024 року о 19:57 год. за 2021 рік; 27.02.2019 року о 09:41 год. за 2018 рік; 15.02.2018 року о 14:22 год. за 2017 рік; 11.03.2017 року о 11:32 год. за 2016 рік.

На підставі викладеного та вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», прошу надати наступну інформацію:

1. Прошу надати інформацію, чому у Реєстрі станом на 03.06.2024 року не були оприлюднені щорічні декларації депутата ОСОБА_2 за 2016, 2017, 2018, 2021 та 2023 роки.

2. Прошу надати інформацію про причини появи у Реєстрі станом на 10.07.2024 року тих щорічних декларацій депутата ОСОБА_2 , які станом на 03.06.2024 року були відсутні у Реєстрі, в тому числі за 2023, 2021, 2018, 2017 та 2016 роки.»

Національне агентство з питань запобігання корупції за результатами вказаного запиту на публічну інформацію надало відповідь №92-05/51107-24 від 11.07.2024, у якій вказало, що згідно із ч. 1 ст. 1 Закону публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону запит на інформацію має містити, крім іншого, загальний опис інформації або вид. назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо. Суттєвою ознакою публічної інформації у сенсі Закону є її попередня фіксація. Тобто, цей Закон регулює відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує і не вимагає у відповідь на запит її створювати. Лист позивача не відповідає вищезазначеним нормам Закону, а стосується окремих повноважень Національного агентства щодо антикорупційної діяльності, тому дія Закону (у тому числі положення щодо строку розгляду) на нього не поширюється. Отже. лист буде розглянутий в порядку Закону України «Про запобігання корупції» під час реалізації Національним агентством своїх повноважень.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Судом також встановлено, що Управлінням комунікацій та інформаційної політики Національного агентства з питань запобігання корупції було надано відповідь на запит позивача №140-07/57116-24 від 05.08.2024. у якій вказано, що під час роботи з Єдиним державним реєстром декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (далі - Реєстр) можна знайти декларації та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані публічних службовців, крім тих, які вилучені з відкритого доступу публічної частини на період дії воєнного стану в Україні. Так, в Реєстрі можна шукати декларації конкретних осіб та переглядати їх за вибраними фільтрами: сортувати документи за типом (декларації щорічна, кандидата на посаду тощо), роком подання, типом та категорією посади, а також побачити декларації усіх осіб, які займають посади з високим рівнем корупційних ризиків або відповідальне (особливо відповідальне) становище. Таким чином, під час роботи з Реєстром, здійснюючи пошук за критерієм «Вид декларації» - щорічна», у Реєстрі будуть відображатись виключно щорічні декларації зазначеного суб`єкта декларування. Разом з тим, в публічному доступі Реєстру наявні такі декларації ОСОБА_2 : - щорічні декларації за 2016, 2019. 2020 та 2022 роки; - декларації кандидата на посаду за 2017, 2018, 2021 та 2023 роки. Зазначає, що всі вказані декларації ОСОБА_2 зокрема щорічні та кандидата на посаду, наявні в Реєстрі, доступні при перегляді у публічному доступі та були опубліковані в Реєстрі з дати їх подання.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VІ).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в вказаній статті, у порядку, передбаченому вказаним Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини 1 та в частині 2 вказаної статті, вимоги зазначеного Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст. 13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі

Відповідно до ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону №2939-VІ відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст. 22 Закону №2939-VІ).

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 вказаного Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 №11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» виокремлено такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Щодо несуб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

За змістом спірних правовідносин позивач звернувся до відповідача із запитом, у якому просив повідомити, чому у Реєстрі декларацій станом на 03.06.2024 року не були оприлюднені щорічні декларації депутата ОСОБА_2 за 2016, 2017, 2018, 2021 та 2023 роки. Відповідач у відповідь на запит повідомив позивача, що звернення позивача не відповідає вищезазначеним нормам Закону, а стосується окремих повноважень Національного агентства щодо антикорупційної діяльності, тому дія законодавства про доступ до публічної інформації (у тому числі положення щодо строку розгляду) на нього не поширюється. Отже. лист буде розглянутий в порядку Закону України «Про запобігання корупції» під час реалізації Національним агентством своїх повноважень.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII).

Згідно з частинами 1-2 статті 4 Закону №1700-VII, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Національне агентство, у межах, визначених цим та іншими законами, є відповідальним перед Верховною Радою України і підконтрольним їй та підзвітний Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 6-1, 7-1, 9, 15, 16, 17 частини першої статті 11 Закону №1700-VII, до повноважень Національного агентства належать, зокрема, проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції та статистичних даних, результатів досліджень та іншої інформації стосовно ситуації щодо корупції; здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб; здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування; забезпечення ведення Єдиного порталу повідомлень викривачів, Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення; надання рекомендаційних роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів; інформування громадськості про здійснювані Національним агентством заходи щодо запобігання корупції, реалізація заходів, спрямованих на формування у свідомості громадян негативного ставлення до корупції; залучення громадськості до формування, реалізації та моніторингу антикорупційної політики.

Відповідно до частин 1-3 статті 45 Закону №1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 (крім осіб, які балотуються кандидатами у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад, на посади сільських, селищних, міських голів) частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Особа, обрана депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом місцевої ради, сільським, селищним, міським головою, подає таку декларацію впродовж п`ятнадцяти календарних днів з дня набуття повноважень відповідно депутата, сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1700-VII подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством у визначеному ним порядку. На офіційному веб-сайті Національного агентства забезпечується відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Відповідно до частини першої статті 51-1 Закону №1700-VII, Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:

1) щодо своєчасності подання;

2) щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.

З наведеного випливає, що Національне агентство з питань запобігання корупції уповноважене на проведення декларацій, які подаються особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на предмет, зокрема, своєчасності їх подання.

Окрім того, з огляду на вимоги пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VIІ, відповідач є розпорядником публічної інформації як суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення якого є обов`язковими для виконання.

Отже, у разі надходження до відповідача запиту про надання публічної інформації, яка є у нього в розпорядженні, за відповідності такого запиту вимогам законодавства та за відсутності підстав для відмови у задоволенні такого запиту, останній зобов`язаний розглянути такий запит та надати відповідну інформацію.

Разом із цим, як уже зазначалося судом, відповідно до норм Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Також у пункті 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

З наведеного випливає, що збереженість на матеріальних носіях як головна властивість інформації означає, що вона повинна бути викладена у письмовій, аудіовізуальній. електронній чи іншій матеріальній формі та зафіксована відповідно на папері, магнітній, кіно-, фотоплівці, оптичному диску або іншому носієві. виникнення правовідносин щодо неї публічна інформація повніша бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом діяльності. Закон №2939-VI не регулює відносин зі створення публічної інформації, предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) па момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі №820/4259/17.

Тобто, визначальним для публічної інформації є те. що вона заздалегідь повинна бути готовим, зафіксованим будь-якими засобами та на будь-яких носіях продуктом та знаходитись у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Отже, не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію. Адже розпорядник може надати лише ту інформацію, яка вже існувала і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям запиту доступу до публічної інформації, а тому відповідно не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2019 у справі №9901/622/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18.

Суд звертає увагу, що позивач у своєму запиті просив надати інформацію про причини появи у Реєстрі станом на 10.07.2024 тих щорічних декларацій депутата ОСОБА_2 , які станом на 03.06.2024 були відсутні г Реєстрі, в тому числі за 2023, 2021, 2018, 2017 та 2016 роки.

Проаналізувавши обставини справи та вищенаведені норми Закону №1700-VII, суд приходить до висновку, що надання відповіді на запитання, щодо яких позивач направив до відповідача журналістський запит, зокрема, про з`ясування причин можливої відсутності у Реєстрі в різні проміжки часу декларацій депутата ОСОБА_2 потребувало вжиття відповідних заходів з його боку з метою повного встановлення всіх обставин, щодо яких було надіслано запит, наприклад, шляхом здійснення аналізу надісланих до Реєстру декларацій, які подавались відповідним суб`єктом декларування, перевірка відсутності технічних недоліків Реєстру, які могли перешкодити повному відображенню декларацій тощо.

Суд зазначає, що доступ до публічної інформації не повинен використовуватися як спосіб (механізм) для створення змістовно нової інформації (за винятком ситуацій, коли певна інформація мала б бути у володінні розпорядника), а так само для з`ясування / встановлення певних обставин (даних, відомостей). Тому якщо інформаційний запит - навіть за умови, що він відповідає вимогам щодо свого оформлення, - передбачає створення чогось нового, невластивого чи такого, що виходить за межі правового статусу (компетенції) розпорядника публічної інформації, то йдеться вже не про «доступ» до публічної інформації, порядок здійснення якого покликаний регламентувати Закон № 2939-VI, а про «створення» затребуваної (бажаної) інформації, що подекуди може охоплювати також встановлення додаткових обставин (відомостей, фактів). Останнє за своєю суттю підміняє поняття «доступ» до публічної інформації на її «продукування», що в такому разі спонукає вдаватися до таких методів і способів, які не властиві для правовідносин, пов`язаних з публічною інформацією, надто коли зважити на мету їх нормативного регулювання, яка визначена в Законі № 2939-VI.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №990/11/24.

Відтак, вказане свідчить про невідповідність запитуваної позивачем інформації вимогам до інформаційного запиту, визначеним Законом № 2939-VI, оскільки запит стосувався фактично створення відповідачем нової інформації, а не отримання заздалегідь зафіксованої інформації, що виходить за межі правовідносин, врегульованих Законом №2939-VI.

Також з наданої позивачу відповіді №92-05/51107-24 від 11.07.2024 вбачається, що відповідач фактично не відмовив останньому у наданні запитуваної інформації, а лише повідомив, що запит буде розглянутий в порядку Закону України «Про запобігання корупції» із зазначенням обґрунтування позиції відповідача.

Суд враховує, що Управлінням комунікацій та інформаційної політики Національного агентства з питань запобігання корупції було надано відповідь на запит позивача №140-07/57116-24 від 05.08.2024. у якій вказано, що в Реєстрі можна шукати декларації конкретних осіб та переглядати їх за вибраними фільтрами: сортувати документи за типом (декларації щорічна, кандидата на посаду тощо), роком подання, типом та категорією посади, а також побачити декларації усіх осіб, які займають посади з високим рівнем корупційних ризиків або відповідальне (особливо відповідальне) становище. Таким чином, під час роботи з Реєстром, здійснюючи пошук за критерієм «Вид декларації» - щорічна», у Реєстрі будуть відображатись виключно щорічні декларації зазначеного суб`єкта декларування. Разом з тим, в публічному доступі Реєстру наявні такі декларації ОСОБА_2 : - щорічні декларації за 2016, 2019. 2020 та 2022 роки; - декларації кандидата на посаду за 2017, 2018, 2021 та 2023 роки.

Відтак доводи позивача про відмову у наданні йому публічної інформації як підставу для задоволення його позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи з огляду на встановлені судом обставини.

Суд також зазначає, що за доводами позивача, станом на 03.06.2024 у Єдиному державному реєстрі декларацій зафіксовано, що ОСОБА_2 , депутат Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області оприлюднила(внесла до реєстру) чотири щорічних декларації:

-30.01.2024 о 20:03 год. за 2022 рік;

-24.03.2021 о 21:00 год. за 2020 рік;

-08.03.2020 о 14:56 год. за 2019 рік;

-11.03.2017 о 11:32 год. за 2016 рік.

Водночас, станом на 03.07.2024 до Реєстру були внесені наступні щорічні декларації депутата ОСОБА_2 , які станом на 03.06.2024 не були внесені до Реєстру:

-31.03.2024 о 09:48 год.- за 2023 рік;

-30.01.2024 о 19:57 год. за 2021 рік;

-27.02.2019 о 09:41 год. за 2018 рік;

-15.02.2018 о 14:22 год. за 2017 рік;

-11.03.2017 о 11:32 год. за 2016 рік.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 47 Закону №1700-VII на офіційному веб-сайті Національного агентства забезпечується відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №448/21 затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядок №448/21).

За пунктом 5 розділу І Порядку №448/21, користувачами Реєстру є, зокрема, фізичні та юридичні особи, які мають вільний доступ через мережу Інтернет до публічної частини Реєстру та можуть здійснювати пошук, перегляд та збереження електронних копій документів Реєстру, у тому числі у формі відкритих даних, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку №448/21, функціональні можливості Реєстру забезпечують:

створення, збереження, подання та перегляд електронних документів суб`єктів декларування;

пошук за ключовими словами;

моніторинг відвідувань та дій з даними Реєстру його користувачами, крім осіб, які здійснюють доступ до публічної частини Реєстру;

захист даних (у тому числі персональних даних) від несанкціонованого доступу, знищення, зміни та блокування доступу до них шляхом здійснення організаційних і технічних заходів, впровадження засобів та методів технічного захисту інформації;

розмежування та контроль доступу до даних Реєстру згідно з повноваженнями користувачів;

наявність зручних інтерфейсів та сервісів, що за ініціативою зареєстрованого у Реєстрі суб`єкта декларування дають йому змогу безоплатно отримувати відомості стосовно себе та членів своєї сім`ї з інформаційно-комунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, до яких Національне агентство має автоматизований доступ, з метою заповнення декларацій. За ініціативою суб`єкта декларування відомості про членів його сім`ї надаються (за наявності) після підтвердження такими особами належності їх до членів сім`ї суб`єкта декларування, погодження ними збору та передачі суб`єкту декларування таких відомостей, що реалізується за допомогою програмних засобів Реєстру та інших інформаційно-комунікаційних систем, у тому числі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія);

електронну ідентифікацію користувачів, крім користувачів публічної частини Реєстру;

відповідність електронних документів визначеним правилам;

інтеграцію та обмін даними з інформаційно-комунікаційними і довідковими системами, реєстрами, банками даних, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування;

можливість формування статистичних даних Реєстру.

З вебпорталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що користувачі мають можливість шукати декларації конкретних осіб та переглядати їх за вибраними фільтрами: сортувати документи по типу, року подання, типу та категорії посади, а також побачити декларації усіх осіб, які займають посади з високим рівнем корупційних ризиків або відповідальне (особливо відповідальне) становище. Шукати також можна за прізвищем, ім`ям чи по батькові декларанта.

Позивачем до суду подавалися скріншоти з вебпорталу Реєстру, у яких він вказує про наявність станом на 03.06.2024 чотирьох декларацій, поданих ОСОБА_2 та дев`ятьох декларацій станом на 10.07.2024. Суд звертає увагу, що за змістом поданих доказів у Реєстрі наявні чотири щорічні декларації вказаної посадової особи (подані 11.03.2017 о 11:32; 08.03.2020 о 14:56; 24.03.2021 о 21:00 та 30.01.2024 о 20:03) та п`ять декларацій кандидата на посаду, у тому числі одна виправлена (подані 15.02.2018 о 14:22; 27.09.2019 о 09:41; 27.09.2019 о 09:48; 30.01.2024 о 19:57 та 31.03.2024 о 09:48).

Суд приходить до висновку, що з поданих позивачем доказів неможливо встановити, за якими параметрами та фільтрами ним здійснювався пошук декларацій в Реєстрі за вказаною особою. Відтак суд не може встановити факт наявності чи відсутності певних декларацій на момент запиту позивача з огляду на подані ним докази до суду як обставину, що стала підставою для направлення до відповідача журналістського запиту.

Суд також зазначає, що відповідачем було надано відповідь на запит позивача №140-07/57116-24 від 05.08.2024. у якій вказано, що в публічному доступі Реєстру наявні такі декларації ОСОБА_2 : - щорічні декларації за 2016, 2019. 2020 та 2022 роки; - декларації кандидата на посаду за 2017, 2018, 2021 та 2023 роки. Зазначено, що всі вказані декларації ОСОБА_2 зокрема щорічні та кандидата на посаду, доступні при перегляді у публічному доступі та були опубліковані в Реєстрі з дати їх подання

Судом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено наявність у Реєстрі наступних декларацій ОСОБА_2 : щорічна декларація за 2016 рік, подана 11.03.2017 о 11:32; декларація кандидата на посаду за 2017 рік, подана 15.02.2018 о 14:22; декларація кандидата на посаду за 2018 рік; виправлена декларація кандидата на посаду за 2018 рік, подана 27.02.2019 о 09:48; щорічна декларація за 2019 рік, подана 08.03.2020 о 14:56; щорічна декларація за 2020 рік, подана 24.03.2021 о 21:00; декларація кандидата на посаду за 2021 рік, подана 30.01.2024 о 19:57; щорічна декларація за 2022 рік, подана 30.01.2024 о 20:03; декларація кандидата на посаду за 2023 рік, подана 31.03.2024 о 09:48. Окрім того, у Реєстрі також наявні щорічні декларації за 2021 і 2023 роки, подані 23.08.2024 о 19:17 та 23.08.2024 о 19:25 відповідно.

З наведеного випливає, що дані, зазначені у відповіді відповідача на запит позивача №140-07/57116-24 від 05.08.2024, станом на момент її формування відповідали відомостям, зазначеним у Реєстрі, що додатково вказує на відсутність порушення з боку відповідача при наданні відповіді на запит позивача.

На основі усього вищенаведеного суд приходить до висновку, що дії відповідача при розгляді запиту позивача на інформацію були вчинені у відповідності до чинного законодавства і тому не були протиправними. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, 28; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна