Справа № 420/10206/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформлену листом №9482-8405/С-02/8-1500/24 від 26.03.2024 року здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.06.2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На підставі рішення суду від 17.11.2020 у справі № 420/10007/20 відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки ТУ ДСА України в Одеській області № 5-584/20/2 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 19.02.2020 року, розмір якої складав 94590 грн.

23.02.2024 року ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу нову довідку № 923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року, розмір якої склав 120780 грн. У зв`язку зі збільшенням розміру суддівської винагороди, яка враховується для обчислення і перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, 12.03.2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, однак листом №9482-8405/С-02/8-1500/24 від 26.03.2024 року відповідач відмовив у здійсненні перерахунку.

Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки вона суперечить ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що передбачає перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді.

Також позивач зазначив, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Тому для визначення розміру посадового окладу судді та відповідно й суддівської винагороди слід застосовувати розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатних осіб, який згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає 2684 грн на місяць. Відповідач же обчислює розмір посадового окладу судді, виходячи з суми 2102 грн на місяць, що суперечить приписам законодавства.

Ухвалою від 08.04.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

18.04.2024 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши, зокрема, що підстав для перерахунку пенсії позивача немає. Відповідач зазначив, після 18.02.2020 року будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалося, а тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки ТУ ДСА України в Одеській області про розмір суддівської винагороди станом на 01.06.2023 року.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує з листопада 2017 року щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року по справі № 420/10007/20 відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-584/20/2 від 28 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (в ЄДРСР рішення № 92889781).

Згідно вказаної довідки № 5-584/20/2 від 28 лютого 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 19.02.2020 року, посадовий оклад позивача складав 63060 грн, а загальний розмір суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання складав 94590 грн (а.с.16).

23.02.2024 року ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу нову довідку № 923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року (а.с.17).

Згідно вказаної довідки посадовий оклад позивача складає 80520 грн, а загальний розмір суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання складає 120780 грн.

У зв`язку зі збільшенням розміру суддівської винагороди, яка враховується для обчислення і перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, 12.03.2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (а.с.18).

Однак листом №9482-8405/С-02/8-1500/24 від 26.03.2024 року відповідач відмовив у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, пославшись на те, що після 18.02.2020 року зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалося (а.с.19).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі за текстом - Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 1 ч. 3, ч.ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV (далі за текстом - Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 2684 гривні.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що розмір посадового окладу судді у довідці ТУ ДСА України в Одеській області № 5-584/20/2 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 19.02.2020 року обчислено, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року, який складає 2102 грн на місяць (2102 грн* 30 = 63060 грн), а в довідці ТУ ДСА України в Одеській області № 923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, який складає 2684 грн на місяць (2684 грн * 30 = 80520 грн).

Зі змісту вказаних довідок випливає, що розмір посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, а відповідно і загальний розмір суддівської винагороди такого судді збільшилися зща рахунок збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведеного випливає, що позивач надав до ГУ ПФУ довідку № 923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у довідці № 5-584/20/2 від 28.02.2020 року, на підставі якої йому проведено попередній перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Зі змісту листа відповідача від 26.03.2024 року вбачається, що відмова у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі наведеної довідки № 923/24-вих від 23.02.2024 року мотивована виключно тим, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року становив 2102 гривень та згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2023 року також становив 2102 гривень. Тобто, розмір суддівської винагороди не змінився.

Аналогічні доводи наводяться і у відзиві відповідача.

Проте, наведені доводи відповідача не відповідають Конституції України, Законам №№ 1402-VIII, 966-XIV та правовим висновкам Верховного Суду.

Суд підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди береться лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

За наведеного правового регулювання, доводи відповідача про те, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн, а тому підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684 грн, є безпідставними та необґрунтованими.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, що викладені у постановах від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 року у справі № 380/25627/21.

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді є порушенням гарантії незалежності суддів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача, оформленої листом №9482-8405/С-02/8-1500/24 від 26.03.2024 року, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року. Тому дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, також слід задовольнити похідну вимогу про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.06.2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформлену листом №9482-8405/С-02/8-1500/24 від 26.03.2024 року, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.06.2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №923/24-вих від 23.02.2024 року про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.06.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів