Справа № 160/11295/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/11295/24
(суддя Серьогіна О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №160/11295/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 квітня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-2), згідно з яким, просить суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком у порядку ст. ст. 7, 12, 19, 22, 56, 64, 65, 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ та ст. ст. 24, 26,41, 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 30.10.2023 року на підставі трудової книжки (дублікату) від 24.03.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з виплатою йому пенсії з 30.10.2023 року у сумі - 28446,68 грн. та у подальшому нараховувати пенсію, як інваліду II групи.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області солідарно відшкодування за моральну шкоду у сумі 42600 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач-1 протиправно передав персональні дані щодо позивача для вирішення питання щодо призначення йому пенсії як інваліду II групи, а відповідач-2 в свою чергу безпідставно відмови позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.11.2023 року №78 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 30.10.2023 року №4007 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

В задоволенні іншої частини позову - відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що дублікат трудової книжки позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження трудового стажу позивача. Крім того, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. При цьому, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди з тієї підстави, що позивач не довів факт заподіяння йому душевних страждань внаслідок прийняття відповідачем спірного рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у відповідача не має підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали», так як дублікат трудової книжки видано із порушенням вимог пунктів 5.2 та 5.3 Інструкції №58, та згідно з відомостями даних Реєстру наявна сплата страхових внесків за роботу на інших підприємствах: з 25.06.2002 по 14.01.2003 - в ВАТ «Південно гірничо-збагачувальному комбінаті»;- з 01.01.2005 по 23.01.2005 - в «Кривбасрезерви»;- з 28.03.2006 по 17.07.2006 в ТОВ Південтрансмонтаж - ВБК; - з 03.09.2007 по 31.03.2008 в ТОВ «Ізумбер»; - з 01.04.2008 по 01.06.2008, з 01.11.2008 по 30.11.2008 та з 01.01.2009 по 27.01.2009 в ТОВ «Промремморстрой». В Реєстрі наявна інформація, що за період роботи з 25.06.2002 по 14.01.2003 в ВАТ «Південно гірничо-збагачувальному комбінаті» ОСОБА_1 працював на пільговій роботі за Списком №2, яка передбачає повний робочий день на цьому підприємстві. Інформація щодо сплати страхових внесків за періоди роботи заявника в ВАТ`Криворіжбудматеріали» з 01.07.2000 по 28.11.2010 в Реєстрі відсутня.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 30.10.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №4007 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).

Заяву позивача від 30.10.2023 року відпрацьовано за принципом «єдиної» черги завдань та «єдиної» черги спеціалістів, спеціалістом з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 30.10.2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області №78 від 06.11.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (11 років). Так, у вказаному рішенні зазначено, що станом на дату звернення стаж позивача становить: страховий стаж - 09 років 11 місяців 07 днів. Таким чином, у позивача відсутній необхідний загальний страховий стаж, не менше 11 років (має лише 09 років 11 місяців 07 днів), тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності (відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). За розглядом документів позивача, до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року у ВАТ «Криворіжбудматеріали» за записом дубліката трудової книжки від 24.03.2010 року серії НОМЕР_1 , оскільки його видано з порушенням вимог пунктів 5.2 та 5.3 Інструкції №58. Водночас, страховий стаж зараховано з 25.06.2002 року за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.75). Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 32 Закон № 1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.

Згідно з п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Водночас, на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 року №401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року №794, від 08.06.1998 року №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 - 2000 років.

Починаючи з 01.07.2002 року обчислення пенсії здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

З урахуванням зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 року є обов`язковим.

При цьому, відсутність даних в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків, що є обов`язком платника єдиного внеску через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи, про що зроблено висновок Верховним Судом у постановах від 1 березня 2021 року у справі № 423/757/17, 31 березня 2021 року у справі № 242/5696/16-а, 17 листопада 2021 року у справі №242/5635/16-а, який у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України має враховуватися судами при вирішенні аналогічних справ.

В подальшому частиною 6 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI встановлено, що відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Отже, починаючи з 01.01.2004 (день набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З викладеного можна зробити висновок про те, що страховий стаж до 01.01.2004 обчислюється відповідно до записів в трудовій книжні та інших документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок 637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.11.2023 року №78 підставою для відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стало не достатність наявного у позивача страхового стажу через не зарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали» (а.с.75).

Так, за інформацією з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), позивач з червня 2002 по січень 2003 працював в ВАТ «Південно гірничо-збагачувальному комбінаті»; в січні 2005 року - в «Кривбасрезерви»; з березня 2006 по липень 2006 в ТОВ Південтрансмонтаж - ВБК; з вересня 2007 по березень 2008 в ТОВ «Ізумбер»; з квітня 2008 по червень 2008, в листопаді 2008 року та в січні 2009 року в ТОВ «Промремморстрой» (а.с.77-74).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що за відомостями цього ж реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за періоди роботи заявника в ВАТ «Криворіжбудматеріали» з 01.01.2004 року по 28.11.2010 року.

Слід зазначити й про те, що як зазначає відповідач, в Реєстрі наявна інформація, що за період роботи з 25.06.2002 по 14.01.2003 в ВАТ «Південно гірничо-збагачувальному комбінаті» ОСОБА_1 працював на пільговій роботі за Списком №2, яка передбачає повний робочий день на цьому підприємстві.

Викладені обставини свідчать про те, що позивач у вищезазначений період був застрахованою особою, а томі відповідач-2 безпідставно, не з`ясувавши усіх обставин справи, відмовив позивачу у призначенні пенсії по інвалідності через відсутність страхового стажу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що той факт, що дублікат трудової книжки позивача щодо його роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали» заповнено із порушеннями вимог Інструкції не може нівелювати факт того, що позивач був застрахованою особою на інших підприємствах у цей період, а тому відповідач зобов`язаний був з`ясувати, в тому числі за інформацією Реєстру щодо періодів страхового стажу позивача та, як наслідок зарахувати такий період до страхового стажу.

Викладені обставини свідчать про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.11.2023 року №78 прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого рішення та як наслідок необхідності його скасування.

При, цьому суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали», оскільки відповідачем фактично не досліджувалося питання щодо наявного у позивача страхового стажу за цей період не зважаючи на те, що відповідач мав у розпорядженні відомості Реєстру, що містили інформацію про страховий стаж позивача. Крім того, такі вимоги не заявлялися і позивачем.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним і ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 року №4007 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали». В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктами 1, 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №160/11295/24 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 17.06.1995 року по 28.11.2010 року в ВАТ «Криворіжбудматеріали».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №160/11295/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов