Справа № 160/4940/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4940/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Одеської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року

у справі № 160/4940/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс"

до Одеської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, у якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2024/000108 та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.01.2024 року №UА500500/2024/000056/2.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 160/4940/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів задоволено.

Судом зазначено, що позивачем надані усі документи для обчислення митної вартості товару. Суд вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Суд вважав, що зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 160/4940/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що згідно приписів ст. 53 МКУ для підтвердження витрат декларантом надаються зокрема транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак ці документи позивачем не подано. Звертає увагу, що підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості є відсутність документів, що підтверджують транспортні витрати. Зазначає, що контракт №UA-AA-TT-1-2013 діє до 31.12.2013, докази його пролонгації не подано, в доповнені до контракту від 14.09.2023 вказано посилання на інший контракт. З цих підстав вважає, що застосування основного методу визначення митної вартості в спірному випадку неможливе, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена за товари, у зв`язку з чим у позивача правомірно витребувано додаткові документи та відомості, що позивачем не були надані. Вказує, в спірному випадку застосовано резервний метод, оскільки використання інших методів було неможливо через відсутність необхідних даних. Вважає, що спірні рішення є правомірними.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22.01.2024 року позивачем до відділу митного оформлення Одеської митниці шляхом подання митної декларації № 24UA17U5 задекларовано товар, а саме: колісний трактор для сільськогосподарських робіт марка Case IH, Модель Farmall 110M, (заводський код НОМЕР_1 ) трактор новий: - сер.номер HFJ185271, рік виготовлення -2023, модельн.рік виготовлення - 2023, двигун-дизельний, номер двигуна 629629, (об`єм-3908 см.куб., максимальна потужність 110 к.с., 81 кВт). Пристрої радіопередавання відсутні. Торгівельна марка - Case IH.

Цей товар надійшов на адресу позивача на виконання зовнішньоекономічного контракту №UA-AA-TT-1-2013 на поставку товару, укладеного 24.01.2013 року між Компанією СіЕнЕйчАй Інтернешил СА, з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агроальянс», доповнень від 14.09.2023 року №24 до контракту UA-AA-TT-1-2013 від 24.01.2013 року про продовження терміну дії контракту до 31.12.2024 року та додатку №430 20.12.2023 року до контракту №UA-AA-TT-1-2013 від 24.01.2013 року на поставку товару.

Митна вартість товару заявлена декларантом позивача за основним методом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано наступні документи: рахунок-фактура (їнвойс) (Commercial invoice) № від 22.12.2023 року, автотранспортна накладна (Road consignment note) №67390 від 15.01.2024 року, супровідний документ ТІ (Dispatch note model ТІ) №24TR2471 від 15.01.2024 року, декларація про походження товару (Declaration of origin) № від 22.12.2023 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №17/01/1 від 17.01.2024 року, каталог виробника товару № б/н 25.08.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №22 від 14.09.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №25 від 01.12.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №430 від 20.12.2023 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №UA-АА-ТТ-1-2013 від 24.01.2013 року, договір про надання послуг митного брокера №54 від 20.01.2016 року, договір (контракт) про перевезення № DI/1 від 01.11.2013 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №24UA17U5 від 22.01.2024 року.

Відповідно до статті 53 МКУ митницею були додатково витребувані від позивача наступні документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом б/н від 24.01.2024 року позивачем повідомлено що всі документи які стосуються вантажу по МД вже надані та інші додаткові документи надаватися не будуть.

Одеською митницею прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000108 та рішення про коригування митної вартості товарів від 24.01.2024 року №UA500500/2024/000056/2.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно із ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження відповідача щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.

Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість та необхідність витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 22.01.2024 року позивачем до відділу митного оформлення Одеської митниці шляхом подання митної декларації № 24UA17U5 задекларовано товар, а саме: колісний трактор для сільськогосподарських робіт марка Case IH, Модель Farmall 110M, (заводський код НОМЕР_1 ) трактор новий: - сер.номер HFJ185271, рік виготовлення -2023, модельн.рік виготовлення - 2023, двигун-дизельний, номер двигуна 629629, (об`єм-3908 см.куб., максимальна потужність 110 к.с., 81 кВт). Пристрої радіопередавання відсутні. Торгівельна марка - Case IH.

Згаданий товар постановлено позивачу згідно зовнішньоекономічного контракту №UA-AA-TT-1-2013, укладеного 24.01.2013 року між Компанією СіЕнЕйчАй Інтернешил СА та позивачем, а також додатку №430 20.12.2023 року до контракту №UA-AA-TT-1-2013 від 24.01.2013 року на поставку товару.

В подальшому, відповідачем прийняті спірні картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000108 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000056/2.

Колегією суддів зі змісту матеріалів справи досліджено, що з метою підтвердження митної вартості товару позивачем відповідачу подано наступні документи: рахунок-фактура (їнвойс) (Commercial invoice) № від 22.12.2023 року, автотранспортна накладна (Road consignment note) №67390 від 15.01.2024 року, супровідний документ ТІ (Dispatch note model ТІ) №24TR2471 від 15.01.2024 року, декларація про походження товару (Declaration of origin) № від 22.12.2023 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №17/01/1 від 17.01.2024 року, каталог виробника товару № б/н 25.08.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №22 від 14.09.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №25 від 01.12.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №430 від 20.12.2023 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №UA-АА-ТТ-1-2013 від 24.01.2013 року, договір про надання послуг митного брокера №54 від 20.01.2016 року, договір (контракт) про перевезення № DI/1 від 01.11.2013 року.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надані усі документи для обчислення митної вартості товару, включно з документами, що передбачені приписами п.6 ч.2 ст. 53 МКУ України.

Натомість, доводи скаржника про те, що згідно приписів ст. 53 МКУ для підтвердження витрат декларантом надаються зокрема транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак ці документи позивачем не було подано, свого підтвердження не знайшли.

Також, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника стосовно строку дії контракту від 24.01.2013 року №UA-AA-TT-1-2013, оскільки матеріали справи містять доповнення від 14.09.2023 року до контракту №UA-AA-TT-1-2013, згідно якого сторони контракту внесли до контракту зміни, визначивши, що терміну дії контракту не довше ніж до 31.12.2024 року.

Відтак, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що сплачена за ці товари.

З цих підстав, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні рішення №UА500500/2024/000056/2 та картка відмови №UА500500/2024/000108 є протиправними та підлягають скасуванню. Натомість, зворотні доводи скаржника про їх правомірність свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 160/4940/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко