Справа № 520/34956/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р. Справа № 520/34956/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.06.24 по справі № 520/34956/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, що видана 22.02.2021 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на користь ГУ ДПС у Харківській області з ФО-П ОСОБА_1 у розмірі 41806,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, що видана 22.02.2021, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 41806,50 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки позивач, як пенсіонер за віком, не є платником єдиного внеску.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, видану 22.02.2021 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що на підставі даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 за технологічним кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФОП, у т.ч. якi обрали спрощену систему оподаткування та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) встановлено, що станом на 20.12.2023 рахується недоїмка у сумі 41806,50 грн., яка складається з автоматичних нарахувань з єдиного внеску за період з 2016 року по 2020 рік. Станом на 31.03.2016 в ІКП за технологічним кодом платежу 71040000 по єдиному внеску рахується переплата у сумі 879,88 гривень. За результатом проведеного аналізу ІКП за технологічним кодом платежу 71040000 по єдиному внеску встановлено, що у період з 2016 року по 2021 рік були проведені централізовано в автоматичному режимі нарахування єдиного внеску: 19.04.2016 за І кв. 2016 року 909,48 грн; 19.07.2016 за ІІ кв. 2016 року 941,16 грн; 19.10.2016 за ІІІ кв. 2016 року 957 грн; 19.01.2017 за ІV кв. 2016 року 990 грн; 19.04.2017 за І кв. 2017 року 2112 грн; 19.07.2017 за ІІ кв. 2017 року 2112 грн; 19.10.2017 за ІІІ кв. 2017 року 2112 грн; 19.01.2018 за ІV кв. 2017 року 2112 грн; 19.04.2018 за І кв. 2018 року 2457,18 грн; 19.07.2018 за ІІ кв. 2018 року 2457,18 грн; 19.10.2018 за ІІІ кв. 2018 року 2457,18 грн; 21.01.2019 за ІV кв. 2018 року 2457,18 грн; 19.04.2019 за І кв. 2019 року 2754,18 грн; 19.07.2019 за ІІ кв. 2019 року 2754,18 грн; 21.10.2019 за ІІІ кв. 2019 року 2754,18 грн; 21.01.2020 за ІV кв. 2019 року 2754,18 грн; 21.04.2020 за І кв. 2020 року 2078,12 грн; 20.07.2020 за ІІ кв. 2020 року 1039,06 грн; 19.10.2020 за ІІІ кв. 2020 року 3178,12 грн; 19.01.2021 за ІV кв. 2020 року 3300 гривень.

З 01.01.2018 набрали чинності зміни, внесені Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до частини четвертої ст. 4 Закону №2464, відповідно до яких звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, зазначені, зокрема у п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Абзацом першим ст. 1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за Законом № 2262 при наявності встановленої Законом № 2262 вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Враховуючи зазначене, ФОП, які отримують пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, та які не досягли віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, не є пенсіонерами за віком у розумінні Закону № 2464 та зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах.

Відповідно до реєстраційних даних наявних в інформаційно-комунікаційній системі органів Державної податкової служби України ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) є платником єдиного податку з 01.01.2012 по 01.04.2018 (2 група ставка 15 відс.) та з 01.04.2019 по теперішній час (2 група 20 відсотків).

За періоди 2016-2017 роки та за 2019-2020 роки подавав податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, згідно яких задекларував суми доходів за звітний (податковий) період.

За 2018 рік подано податкову декларацію про майновий стан і доходи без зазначення сум доходів. За І квартал 2019 року подано податкову декларацію про майновий стан і доходи із зазначенням чистого оподатковуваного доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування та загальної сума річного доходу.

Також подавались податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1ДФ) у періоди з 2016 по 2020 роки, за: І кв. 2016 р., ІІ кв. 2018 р., IV кв. 2018 р., І кв. 2019 р., ІІ кв. 2019 р., IV кв. 2019 р., І кв. 2020 р., ІІ кв. 2020 р., IV кв. 2020 р.

Також, подавались звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за періоди січень 2019 року та лютий 2019 року, що свідчить про використання найманої праці в цей період.

Отже, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) в період часу з 2016 року по 2020 рік займався веденням підприємницької діяльності та повинен сплачувати єдиний внесок.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 25.10.2001 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серія НОМЕР_2 від 09.09.2002, позивач зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця (а.с. 22).

Постановою державного виконавця Куп`янського ВДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління МЮ від 08.11.2023 відкрито виконавче провадження ВП №73254877 з примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7054-17-У, видану 22.02.2021, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на користь ГУ ДПС у Харківській обл. з ФО-П ОСОБА_1 у розмірі 41806,50 грн.

У вказаному виконавчому провадженні ВП №73254877 боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - Головне управління ДПС у Харківській області (а.с. 8).

З матеріалів справи встановлено, що про оскаржувану вимогу та відкриття виконавчого приводження з примусового виконання вимоги позивач дізнався 16.11.2023. Доказів надсилання позивачу оскаржуваної вимоги відповідачем до суду не надано.

Відповідачем зазначено, що згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" Куп`янська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. В період з 28.02.2022 по 10.09.2022 року під час тимчасової окупації міста Куп`янська Харківської області, невідомими особами захоплено адміністративну будівлю ГУ ДПС за адресою: м. Куп`янськ, вул. Харківська, 99. В приміщенні зберігалися справи (документи) архівного фонду Головного управління ДПС у Харківській області та номенклатурні справи (документи) за 2016-2022 роки підрозділів ГУ ДПС, які відповідно до розпорядження ГУ ДПС від 14.01.2022 № 5-р "Про організацію розміщення структурних підрозділів", розміщені за вказаною адресою.

Внаслідок військової агресії російської федерації, архівні справи (документи) структурних підрозділів ГУ ДПС не можуть бути обстежені та виявлені, оскільки облікові справи боржників до 24.02.2022 зберігались у приміщенні Куп`янської ДПІ, доступ до якої в даний момент відсутній, неможливо надати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2021 № Ф-7054-17-У у розмірі 41806,50 грн.

Не погодившись із оскаржуваною вимогою відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваної вимоги), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 5 вказаного Закону, облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску (частин7а 4 статті 25 вказаного вище Закону).

Згідно частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Питання про призначення пенсій військовослужбовцям врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що право на пенсію за вислугу років: а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше; б) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

В свою чергу, Закон України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" прийнятий на забезпечення реалізації особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Отже Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" проведено розподіл пенсійних виплат, що виплачуються застрахованим особам на пенсію за віком (вислугу років); пенсію по інвалідності та пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, які отримують пенсію за вислугу років звільняються від сплати єдиного внеску з 01.01.2021.

При цьому, станом на 20.12.2023 за ОСОБА_1 рахується недоїмка у сумі 41806,50 грн. згідно вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, що видана 22.02.2021, яка складається з автоматичних нарахувань з єдиного внеску за період з 2016 року по 2020 рік.

Проте колегія суддів не погоджується з такими твердженням відповідача як підставу для незастосування до нього частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з огляду на наступне.

Законом України від 13 травня 2020 року № 592-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" було внесено зміни, зокрема, до статті 4 до Закону України № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - у частині четвертій цифру "4" замінено цифрами "4, 5", а після слів "отримують пенсію за віком" доповнити словами "або за вислугу років".

Закон набув чинності 01.01.2021.

Положення частини 4 статті 4 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" не пов`язує звільнення особи від сплати єдиного внеску із досягненням нею певного віку. Необхідними умовами застосування вищезазначеного положення є статус пенсіонера за віком або інваліда та отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

В свою чергу, винесення вимоги про сплати недоїмки виключно за умови, що позивач отримує пенсію не на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", не відповідає вимогам положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", рівно як і іншими нормами права не встановлено, що звільненню від сплати єдиного внеску підлягають лише ті фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і, що пенсіонери, яким призначено пенсію за іншими (спеціальними) законами не мають право на пільгу щодо звільнення від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Тобто, частина 4 статті 4 вищевказаного Закону передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком. Також, в зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком за іншими (спеціальними) законами.

Системно аналізуючи положення статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", ОСОБА_1 можна віднести до пенсіонера за віком, у зв`язку із чим до нього застосовуються положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи-підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений частиною третьою статті 10 Закону України №2464-VI, а саме особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 від 25.02.2002, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 01.01.2002 року.

Таким чином, у позивача настали обставини, за якими останній звільняється від сплати за себе єдиного внеску, окрім випадку його добровільної участі у системі загальнообов`язкового страхування.

Позивач заяви про добровільну сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів не подавав, договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з ним не укладався.

Отже, позивач будучи суб`єктом господарювання, не приймав добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідачем не надано суду доказів звернення позивача із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно укладання з ним договору про добровільну участь.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з позивачем не укладалася відповідна угода про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно вимог частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що є виключною умовою для визнання позивача платником єдиного внеску за наведених обставин.

Отже, позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач самостійно визначив базу нарахування єдиного внеску подавши звіти за січень 2019 року та лютий 2019 року, а тому ці задекларовані у звіті суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах, колегія суддів не приймає, оскільки подання позивачем вказаних звітів не свідчить про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та не створює для пенсіонера жодних обов`язків перед фіскальним органом. Добровільна участь у сплаті єдиного внеску підтверджується не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати коштів.

Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у справах №806/1503/16 від 04 вересня 2019 року, № 806/2169/16 від 05 листопада 2018 року та № 240/4809/18 від 11 лютого 2020 року, які застосовуються судом при вирішення справи в силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, що видана 22.02.2021, про нарахування ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 7054-17-У, що видана 22.02.2021.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 по справі № 520/34956/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило