Справа № 725/7175/24
Суддя: Скуляк І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/7175/24
Номер провадження 2-а/725/64/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (іпн. НЮ326732, с. Шупарка, Борщівський район, Тернопільська область) до Чернівецької митниці (вул. Руська, 248М, м. Чернівці) про визнання протиправною скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище адміністративним позовом.

Посилався на те, що 12.03.2024 року на нього був складений протокол про порушення митних правил №0234/40800/24 за ч.2 ст.471 МК України.

Зазначає, що зі змісту протоколу про порушення митних правил №0234/40800/24 вбачається, що 11.03.2024 року о 23 год. 30 хв. в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. України ОСОБА_1 , який прямував з Румунії до України в приватних справах, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При візуальному огляді гр. України ОСОБА_1 заявив про наявність у нього посилок (передач громадян) в кількості 40 місць (валізи, коробки).

Під час здійснення митних формальностей, а саме: огляду транспортного засобу, пред`явленого громадянином ОСОБА_1 , крім заявленого вищевказаного товару, виявлено товар новий, в упаковці, а саме: жилетки, бриджі, сорочки, штани, кофти, футболки, спідниці, шорти, купальники, кепки, кофти, кросівки, майки, панами, ремні, сумки жіночі, туніки, флісові кофти, худі, юбки та рюкзаки в кількості - загальною кількістю 407 шт„ косметичні засоби в кількості 358 шт. (всього 22 найменування) та підсилювачі антени для БПЛА - кількістю 14 штук, які знаходились у багажному відділені автомобіля без ознак приховування.

Під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил №0234/40800/24 від 12.03.2024 року Чернівецькою митницею винесено постанову про призначення товарознавчої експертизи у вказаній справі.

Згідно висновку експерта від 05.04.2024 року N-0214 загальна вартість вилучених предметів в справі про порушення митних правил № 0234/40800/24 становить 5 435 039,55 грн.

Постановою заступника начальника Чернівецької митниці Майтапова Є.В. у справі про порушення митних правил №0234/40800/24 від 17.07.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміром 30 відсотків вартості цих товарів на суму 1 488 159 грн. 32 коп.

Оскільки при складанні протоколу відносно нього допущено суттєві порушення вимог діючого законодавства, вважає, що порушення є суттєвими.

Крім того, вважає, що застосований захід стягнення накладений на нього за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України слід змінити, а тому просив суд змінити захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, постановою заступника начальника Чернівецької митниці ОСОБА_2 від 17.07.2024 року із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1 488 159 (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп., на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 573 556 (п`ятсот сімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 14 коп.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому просила суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилалась на доводи, викладені в позові. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позову. Посилалась на доводи, викладені у відзиві на позов. Просила суд в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необгрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 12.03.2024 року, в п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці, головним державним інспектором Зав`ялець І.Д., було складено протокол про порушення митних правил №0234/40800/24 стосовно громадянина ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 471 Митного кодексу України. /а.с. 29-50/.

Постановою в справі про порушення митних правил №0234/40800/24 від 17.07.2024 гр. України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1 488 159 (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп. /а.с. 69/.

Статтею 186 МК України передбачено, що переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного, водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями. Під змішаним (комбінованим) перевезенням розуміється міжнародне перевезення вантажів щонайменш двома різними видами транспорту відповідно до договору змішаного (комбінованого) перевезення з місця в одній країні, де вантажі переходять у відання оператора такого перевезення, до визначеного місця доставки в іншій країні.

Залежно від наявності перевізника, відправника, одержувача, а також договору на перевезення товари переміщуються у:

1) вантажних відправленнях;

2) супроводжуваному багажі;

3) несупроводжуваному багажі;

4) ручній поклажі;

5) міжнародних поштових відправленнях;

6) міжнародних експрес-відправленнях.

Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 366 МК України передбачено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами

Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 459 МК України адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом. Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до частини другої ст. 471 Митного кодексу України, притягненню до відповідальності підлягають громадяни за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, Митним кодексом України визначено, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності.

Згідно ст. 11 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, з суб`єктивної сторони правопорушення, що полягає в недекларуванні товарів, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Частина 1 статті 257 МК України визначає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як було встановлено судом, гр. України ОСОБА_1 митна декларація оформлена не була.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Враховуючи той факт, що при складенні протоколу про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 не було надано документів про підтвердження вартості незадекларованого ним товару, митним органом в ході провадження у справі призначено товарознавчу експертизу.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій, призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Норми ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлюють, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 №18, у редакції наказу від 12.11.2019 №29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Отже, з метою визначення вартості товару, відповідно до норм ст. ст. 515 - 516 МК України у справі було призначено та проведено їх товарознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експерту Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України.

Згідно з висновком експерта від 05.04.2024 № -0214 проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, встановлено що загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 0234/40800/24 становить 5 435 039,55 грн.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.04.2024 № -0214, такий складений експертом Вітвіцькою Н., яка володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам Закону, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі.

Позивач вказує на те, що висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 05.04.2024 № -0214 є неналежним доказом.

Норми ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлюють, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновок від 05.04.2024 № -0214 складений уповноваженим органом, відповідає вимогам Закону, є належним та допустимим доказом. Таким чином, посилання позивача на неправомірність, недопустимість та необ`єктивність висновоку від 05.04.2024 № -0214 не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що Чернівецькою митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів - предметів правопорушення, на суму 1 488 159,32 гривень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено вимог Закону. Крім того, суд вважає, що позивачу були створені всі умови для реалізації нею своїх прав під час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1.ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На час вирішення даного спору в суді правомірність дій при складанні постанови №0234/40800/24 від 17.07.2024 року доведена відповідачем, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.

Керуючись ст.5, 72-78, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в повному об`ємі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Скуляк І. А.