Справа № 493/1391/24
Суддя: Ільніцька О. М.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/1391/24
Провадження № 2-а/493/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.,

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ДОСКОЧ А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Обґрунтовуючи це тим, що 25.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 винесена постанова № 13617 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., в якій зазначено, що 25.07.2024 року о 14 год. ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в ході перевірки її військово-облікових документів, встановлено що ОСОБА_1 у 2017 році закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Фармація» та не стала на військовий облік у встановлений законом строк, чим порушила абз. 5, 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та вимоги п. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», таким чином вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною та просить її скасувати, посилаючись на те, що до 19.05.2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, тобто лише з 19.05.2024 року введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання правил військового обліку в умовах особливого періоду.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», тому позивач самостійно направив відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, про що свідчить квитанція № 1550203 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЕСІТС.

Ухвалою судді від 16.08.2024 року позов залишено без руху, ОСОБА_1 надано строк для виправлення недоліків.

19.08.2024 року через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов.

Ухвалою судді від 19.08.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 20.08.2024 року о 18:13 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.

Також відповідачу надсилалася судова повістка про виклик до суду на 10.09.2024 року о 12 год., яка була отримана відповідачем 27.08.2024 року о 21:06 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи сторони у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає суду розглянути справу по суті.

Суд, переглянувши справу за наявними у ній доказами у їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2017 року ОСОБА_3 закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Фармація», про що свідчить диплом спеціаліста НОМЕР_1 від 13.02.2017 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.10.2021 року позивач змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбуна « ОСОБА_4 ».

На виконання Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач 15.07.2024 року з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 як громадянка, яка підлягає взяттю на військовий облік. 15.07.2024 року позивачу було видано та зареєстровано в журналі реєстрації направлень на ВЛК направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Згідно копії довідки військово-лікарської комісії від 22.07.2024 року ОСОБА_1 придатна до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

25.07.2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 282/1, у якому зафіксовано, що 25.07.2024 року приблизно о 14 год. під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явилася гр. ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у 2017 році закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Фармація», не стала на військовий облік у законом встановлений строк. Чим порушила вимоги ст. 38 п. 11 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 5, 8, 10 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

В постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 13617 від 25.07.2024 року зазначено, що ОСОБА_6 25.07.2024 року приблизно о 14 год. під час дії особливого періоду з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перевіркою встановлено, що вона у 2017 році закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Фармація» та повинна була стати на військовий облік до 24.05.2024 року та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не стала та не перебувала на військовому обліку за місцем проживання до 25.07.2024 року. Чим порушила вимоги пункту 11 статті 1 та пункту 2 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзац 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», у зв`язку з чим притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Копію оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 отримала 31.07.2024 року.

Законом України № 1357-IX від 30.03.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» частину одинадцяту викладено в наступній редакції: «11. Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, беруться на військовий облік військовозобов`язаних». Також діє положення частини другої статті 37, а саме: «Взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, які належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 цього Закону».

Наказом Міністерства оборони України від 11.10.2021 року № 313, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2021 р. за № 1566/371882, «Про затвердження Переліку спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, після одержання яких жінки беруться на військовий облік військовозобов`язаних». Такі спеціальності, як стоматологія, медицина, медсестринство, фармація, технології медичної діагностики та лікування включені до даного переліку.

Законом України від 07.10.2022 року № 2664- IX «Про внесення зміни до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо взяття жінок на військовий облік військовозобов`язаних» частину одинадцяту статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в такій редакції: «11. Жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних».

Відповідно до пп. 1 п. 3 Наказу Міністерства оборони України від 07.02.2022 № 35 Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 11 жовтня 2021 року № 313 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 259 від 06.09.2022) доручено Головнокомандувачу Збройних Сил України забезпечити: взяття жінок на військовий облік військовозобов`язаних згідно з Переліком спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, після одержання яких жінки беруться на військовий облік військовозобов`язаних, з 01 жовтня 2023 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 51 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» жінки які здобули освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю та не перебували на військовому обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (не отримували військово-обліковий документ) до затвердження цього Порядку можуть працевлаштуватися як військовозобов`язані до кінця 2026 року. Абзац перший пункту 51 виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 563 «Про внесення змін до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Отже, Закон № 2232-XII до 19.05.2024 року не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку.

Проте з 19.05.2024 року в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Тобто, лише з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, спірні правовідносини між сторонами регулюються Конституцією України, ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Правилами військового обліку, затвердженими Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Приписами ч. 1, 2, 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Разом з тим, згідно із ч. 7 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому суд зазначає, що ст. 210 КУпАП доповнена ч. 3 та викладена у новій редакції на підставі ЗУ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-ІХ від 09.05.2024 року, який набрав чинності 19.05.2024 року.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

П. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (в редакції станом на день виникнення правовідносин) взагалі не існувало.

Тоді як станом на дату закінчення позивачем Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова 13.02.2017 року строки виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку не були встановлені. Дана норма закону введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що і зробила ОСОБА_1 15.07.2024 року.

Суд зазначає, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). (п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 кваліфікував дії ОСОБА_1 , застосувавши нормативний акт, порушення якого має наслідком адміністративну відповідальність, зі зворотною дією у часі, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню. Провадження у справі слід закрити на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3028 грн. Зважаючи на те, що позовна заява містить вимогу немайнового характеру, а тому розмір судового збору за подання до суду даної позовної заяви, згідно вимог Закону України «Про судовий збір» становить: 605,60 грн.

Відтак, на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_7 № 13617 від 25.07.2024 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн., а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ