Справа № 158/2848/24
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2848/24
Провадження № 2-а/0158/95/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.,
представника позивача Руденка Є.К.
відповідача Магомедової Туті
представника відповідача Воробея П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -
в с т а н о в и в :
Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) звернулося до суду із адміністративним позовом до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2023 року працівниками СБУ було виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 (шість) місяців.
На підставі даного рішення відповідач поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (далі Волинське ПТПІ).
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2024 року, відповідачу продовжено строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 3 (три) місяці.

Для забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення позивачем було вжито всіх заходів. Однак, через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.

Представник позивача вказує, що відповідач не має жодних документів, які надавали б їй право на перетин державного кордону України, будь-які дипломатичні відносини з рф розірвано, тому отримати інформацію з країни громадянської належності Магомедової Туті з метою подальшого оформлення документів необхідних для її виїзду наразі неможливо.

Враховуючи наведене, представник позивача просить суд продовжити строк затримання відповідача з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні, кожен зокрема, щодо задоволення позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити. Крім того, відповідач та його представник не заперечили щодо розгляду справи у відсутності перекладача, оскільки відповідач Магомедова Туті розуміє українську мову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно із частинами першою та третьою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Примірник рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 (шість) місяців.

На підставі даного рішення відповідач поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (далі Волинське ПТПІ).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2024 року, відповідачу продовжено строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 3 (три) місяці.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частини дванадцята та тринадцята статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця чи особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та (або) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

З наведеного слідує, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для забезпечення його примусового видворення мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

З метою забезпечення примусового видворення відповідача представником позивача надіслано лист до Департаменту консульської служби МЗС України.

З відповіді на вказаний лист вбачається, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває по даний час. Вказана обставина суттєво ускладнює центральному органу з питань міграції процес ідентифікації іноземців з країни агресора та їх подальше видворення.

Судом встановлено, що відповідача ідентифіковано на підставі копії паспорта громадянки російської федерації № НОМЕР_1 від 23.04.2018 року, строк дії якого до 23.04.2028 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 року, однак через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між нашою державою та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинені, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, забезпечити примусове видворення відповідача на даний час не є можливим.

Відтак, враховуючи відсутність у відповідача документів, які дають їй право на підтвердження законності перебування на території України, не подання нею заяви про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав щодо продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що представником позивача не доведено суду наявність обставин, які є досить значними для продовження строку затримання відповідача строком на 6 місяців.

Враховуючи вищевикладене, з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення її подальшого примусового видворення строком на 1 місяць.

Встановлення такого строку унеможливить допущення позивачем необґрунтованого зволікання щодо належного вжиття відповідних заходів у визначений чинним законодавством спосіб та порядку щодо примусового видворення відповідача, що, в свою чергу, дозволить уникнути порушення прав відповідача, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у вигляді безпідставного тривалого утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Отже, враховуючи вищевикладене, заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 1 (один) місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А, .

Представник позивача Руденко Євген Костянтинович, робоча адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А.

Відповідач громадянка російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 10.09.2024 року.