Справа № 160/6176/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/6176/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року (суддя Серьогіна О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії та рішення №52 від 21.02.2024 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині відмови у зараховуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 на території російської федерації;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 31.07.1997 року в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням до стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з січня 2024 року. При ознайомленні з інформацією, що надана в особистому кабінеті Порталу Електронних Послуг Пенсійного фонду України, позивачем було виявлено, що він має страховий стаж 41 рік 4 місяці 9 днів. Однак при призначенні пенсії позивачу враховано стаж 35 років 9 місяців 12 днів. На звернення позивача №ВЕБ-04001-Ф-С-24-012013 від 22.01.2024 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (вх. № 3622/С-0400-24 від 22.01.2024) відповідачем була надана відповідь від 20.02.2024 у вих.№10737-3622/С-01/8-0400/24, в якій зазначено, що у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 російської федерацією в односторонньому порядку участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, для зарахування до страхового стажу періодів роботи громадян України з 01.01.1992 на території Російської федерації підстави відсутні. Позивач вважає таку відмову у перерахунку пенсії за віком протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року адміністративний позов задовольнити частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 31.07.1997 року в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний» та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.01.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі, оскільки розглянувши зміст та вимоги означеного вище звернення в рамках Закону України «Про звернення громадян», Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 20.02.2024 за № 10737-3622/С-01/8-0400/24, повідомило про те, що для зараховування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 на території російської федерації відсутні підстави, оскільки з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Тому, на осіб, які працювали на території російської федерації після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії стажу та заробітку, набутого на її території. З огляду на все вище зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомляє, що скаржником жодним чином не порушені права ОСОБА_1 при здійсненні розрахунку загального страхового стажу під час розгляду заяви про призначенні пенсії за віком, з чим не погодився суд першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 01.01.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

При призначенні пенсії за віком відповідач визначив загальний страховий стаж позивача - 35 років 9 місяців 12 днів (зарахований по 30.09.2023).

22.01.2024 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою (вх. № 3622/С-0400-24 від 22.01.2024) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань надання роз`яснень щодо врахування страхового стажу при призначенні пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.02.2024 за №10737-3622/С-01/8-0400/24 позивачу повідомлено про те, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 на території російської федерації відсутні підстави, оскільки з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Тому, на осіб, які працювали на території російської федерації після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії стажу та заробітку, набутого на її території.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно із положеннями ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону №1058, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, зокрема, такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Статтею 4 Закону №1058 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14 січня 1993 року) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року), яка була чинною на момент звернення позивача за призначенням пенсії, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5).

Згідно з частиною 2 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13 березня 1992 року), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13 березня 1992 року).

Угодою від 13 березня 1992 року встановлено правила обчислення розміру пенсій.

Згідно із частиною 3 статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Таким чином, наведені положення передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Судом встановлено, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.04.1987 року ОСОБА_1 працював в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний» в період з 05.02.1991 по 31.07.1997 (записи №7-13).

Так, у своєму листі від 20.02.2024 за №10737-3622/С-01/8-0400/24 позивачу повідомлено про те, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 31.07.1997 не зараховано до страхового стажу, оскільки даний період відноситься до роботи на території російської федерації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких посилань на невідповідність записів у трудовій книжці позивача скаржник не наводить. Крім того, колегія суддів зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Таким чином, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 31.07.1997 в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний» підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 20.04.1987.

Стосовно посилань апелянта на те, що російська федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року, то станом на сьогодні пенсії громадянам, які проживали/перебували на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-IV, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону №1058-IV, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Однак, на переконання суду, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який позивач отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з цією державою.

Крім того, до набрання чинності Постановою №1328 Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Згідно п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Враховуючи наведені положення Угоди, а також, оскільки спірний стаж позивача набутий ним у 1992-1997 р.р. в період чинності Угоди в сфері пенсійного забезпечення, як для України, так і для рф, тому колегія суддів доходить висновку, що припинення участі рф в Угоді, як і прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, не є підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи ОСОБА_1 на території російської федерації до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, як такого, що набутий позивачем до ухвалення вказаних рішень.

На час набуття позивачем трудового стажу у спірний період вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний» та зобов`язання зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 31.07.1997 в Салехардському об`єднаному авіазагоні, Салехардській філії авіакомпанії «Тюменьавіатранс», Салехардській філії РДП «Тюменьаероконтроль» «Полярний» та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 22.01.2024, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров