Справа № 521/494/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 521/494/24
Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі - Альонішко С.І.,

за участю представника апелянта Котуха М.В.,

представника позивача Байла Є.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1052782 від 02.12.2023 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 1190 грн. 00 коп за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 грудня 2023 року позивач, будучи військовослужбовцем, при виконанні службового завдання командування, долав дорогу у бік м. Одеса по трасі М-05, та на 211-му кілометрі був зупинений співробітниками поліції. Причина зупинки порушення швидкісного режиму в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

Зазначив, що в ході оспорювання цього припущення з боку двох інспекторів в званні «старшого лейтенанта» і «старшого сержанта», останній, колегіально приймав безпосередню участь у розгляді справи «про адміністративне правопорушення», перевіряючи його дані на службовому планшеті, «старший сержант» звернув увагу та повідомив інспектору, що на його транспортному засобі нібито закріплено номерний знак, який йому не належить, а тому, забувши про перевищення швидкості, враховуючи більшу санкцію статті, без проведення процедури розгляду справи, та не надавши йому можливості скористатись правовою допомогою адвоката, виніс щодо нього постанову за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Стверджував, що виконуючи службове завдання, отримав документ від керівництва, про видачу тимчасового державного номерного знаку на час завдання.

Вказував, що інспектором винесено оскаржувану постанову без будь-якої підготовки, не були вирішені належним чином клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не досліджувалися наявність обставин що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, що є обов`язковим при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП. та не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Крім того, вказав, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Зазначив, що згідно відеозапису, який було надано відповідачем до матеріалів справи, помітно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Відповідачем не зазначено обґрунтовані доводи, які б підтверджували підстави за яких неможливо було вмонтувати прилад «TruCam», через що було порушено вимоги ст. 30 Закону України «Про національну поліцію»

Позивачем зазначено, що старшим лейтенантом ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про бажання скористатись послугами адвоката або фахівця у галузі права та не надав можливість ознайомитись з матеріалами за якими було зафіксовано адміністративне правопорушення останнього, не враховано надані пояснення в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідачем було припущено, що останній керував транспортним засобом із встановленим номерним знаком, який останньому не належить.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 6-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Вітер Олега Анатолійовича серії ЕНА № 1052782 від 02 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користьдержави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин у справі, зроблені висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що адміністративний позов подано позивачем з порушенням строків подання позовної заяви. Постанова серії ЕНА №1052782 була винесена і оголошена в присутності позивача 02.12.2023. Позивач отримав копію даної постанови на місці. Проте позовна заява підписана 09.01.2024. Вказує, що у випадку з позивачем, останній пропустив строк майже на 1 місяць без поважних причин та не надав допустимих і належних доказів поважності причин такого пропуску, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Апелянт зазначає, що відеозапис « _VВ000_1202_104403» (з лазерного вимірювача швидкості ТruСаm ТС000735) зафіксовано вчинення правопорушення, а саме перевищення дозволеної швидкості руху. Клопотання позивача були заслухані та вирішені належним чином. Поліцейський роз`яснив позивачеві права, відповідно до ст. 268 КУпАП. Після ознайомлення зі своїми правами та підтвердження їх розуміння у позивача було достатньо часу щоб скористатися правовою допомогою зателефонувавши адвокату. Ніхто не перешкоджав йому у реалізації своїх прав, якими він добровільно не скористався. Вказує, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адмінправопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, було встановлено, що він керував автомобілем з номерним знаком, який не належав даному транспортному засобу, а саме: на автомобілі SKODA OCTAVIA був закріплений номерний знак НОМЕР_1 (належність - ОСОБА_3 , автомобіль SUZUKI VITARA), проте згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та бази даних Інформаційного порталу Національної поліції (далі - ІПНП), керованому позивачем транспортному засобу належить номерний знак НОМЕР_2 (належність - ОСОБА_4 ). Позивачеві було роз`яснено, що за такі діє є адміністративна відповідальність, на що позивач відповів, що він військовий, а тому замінив номерний знак, бо зараз у країні режим військового стану. Жодних підтверджуючих документів на правомірність таких дій позивач під час розгляду справи не надав і навіть не повідомив, що такі є чи можуть бути в наявності. Також не було надано жодного доказу, що позивач військовослужбовець. Зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не визначено право осіб (навіть військовослужбовців) керувати транспортними засобами з номерними знаками, які не належать такому засобу, при тому, що керував позивач навіть не в зоні бойових дій, а далеко поза її межами, рухаючись із м. Києва до м. Одеса, де також бойові дії не ведуться.

Вказує, що спеціальні операції проводяться з використанням номерних знаків, які не зареєстровані взагалі, щоб не наражати на небезпеку інших осіб, проте на автомобілі SKODA OCTAVIA, яким керував позивач, був закріплений номерний знак, який зареєстрований у встановленому законом порядку на інший транспортний засіб та належить реальній особі. І в такому випадку, позивач порушуючи швидкісний режим (за що якраз і було його зупинено) та потрапивши під автоматичну фіксацію приладів вимірювання швидкості руху, вчиняє неправомірні дії, оскільки власниця таких номерних знаків буде автоматично притягнута до відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла.

09 вересня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить прийняти відзив на апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 1052782 від 02 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 02 грудня 2023 року о 10 год. 44 хв. на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 211-й км. ОСОБА_1 керуючи «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 79 км/год. в зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та керував автомобілем з номерним знаком, який не належить даному автомобілю, чим порушив п. 2.9 в ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. (а.с. 12-13).

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського, який був досліджений в судовому засіданні вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не були вирішені належним чином клопотання, не були дослідженні докази, не було заслухано водія ОСОБА_1 , які беруть участь у розгляді справи та не надано можливості скористатися правовою допомогою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв всупереч положенням визначених Конституцією та законами України, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, твердження позивача не спростовані, до суду не надано інших належних та достатніх доказів на підтвердження вини позивача та доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважав, що адміністративний позов слід задовольнити, постанову інспектора 6-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Вітер О.А. серії ЕНА № 1052782 від 02 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП скасувати, провадження по вказаній справі про адміністративне правопорушення закрити, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12. 2023 року у відношенні позивача було прийнято постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Як вбачається з зазначеної постанови, 02.12.2023 року на автодорозі М-05 Київ Одеса 211 км, водій керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год, та керував автомобілем з номерним знаком, який не належить даному автомобілю, чим порушив п. 2.9.в ПДР, ячим порушив ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

За приписами статті 283 КУпАП Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно із п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами п. 2.9. «в» ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Колегією суддів встановлено, що до позивача з огляду на ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1190,00 грн, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надав до суду DVD-R диск з відеозаписом та фото.

У ході розгляду даної справи підтверджено факт порушення позивачем вимог п. 2.9. «в» ПДР України, що свідчить про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення штрафу у вигляду штрафу в сумі 1190 грн.

Так, з наданих відповідачем до матеріалів справи відеозапису та фотокарток вбачається, що 02 грудня 2023 року о 10 год. 44 хв. на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 211-й км. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 79 км/год. в зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км/год»

Крім цього, при перевірці документів позивача, поліцейськими встановлено що ОСОБА_1 керував автомобілем з номерним знаком, який не належить даному автомобілю, чим порушив п. 2.9 в ПДР.

На підтвердження цього, відповідачем надано докази належності транспортного засобу, яким керував позивач та докази належності державного номерного знаку, що був на автомобілі позивача під час керування.(а.с. 167, 168)

В позовній заяві позивач в основному посилається на процедурні порушення відповідачем під час розгляду адміністративної справи поліцейськими, а саме, що йому було відмовлено у задоволенні клопотання скористатись послугами адвоката або фахівця у галузі права, що не роз`яснено його процесуальні права.

При цьому, з наданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що позивачу під час розгляду справи було роз`яснено його права та обов`язки, розглянуто клопотання про участь адвоката у розгляді справи, у задоволенні якого відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справ про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, розгляд даної категорії справ носить спрощений терміновий характер і здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення. Зазначеною процедурою не передбачається відкладення справи та зумовлює учасників процесу до активних дій задля забезпечення повного і об`єктивного її вирішення. Одночасно, спрощений порядок розгляду справи не виключає обов`язок дотримання установлених процедур.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законом не визначено обов`язкову участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з чинним законодавством до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

Колегія звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

З урахуванням наведеного колегія суддів критично розцінює доводи позивача про порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови та відсутності в діях позивача правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 121-3 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

У сукупності зі встановленим дотриманням порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП вказує на правомірність застосування до позивача вказаного штрафу згідно із оскаржуваною постановою серії ЕНА № 1052782 від 02.12.2023.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови та законність застосування приладу вимірювання швидкості руху «TruCam» у ручному режимі.

Між тим, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (т. 1 а.с. 149).

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» №22-01/27944 від 28 червня 2024 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 № ТС000735 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. (т. 1 а.с. 148).

Правильність реалізації у приладі «TruCAM» такого алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації (т. 1 а.с.150).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Слід зазначити, що, відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Отже, можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Вищевикладене спростовує доводи апелянта про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

З відео з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam, зафіксовано перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості руху, чим він порушив Правил дорожнього руху.

Відтак, доводи позивача про неправомірність застосування працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20, №ТС000735 є безпідставними.

Покази приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000735 оцінюються інспектором, як доказ в розумінні ст.251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показники приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000735 є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Що стосується доводів апелянта про те, що адміністративний позов подано позивачем з порушенням строків подання позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Оскаржувана постанова ЕНА №1052782 була винесена 02.12.2023 року та отримана позивачем.

Позовну заяву разом з додатками було здано до відділення поштового зв`язку для направлення до суду першої інстанції 09.01.2024 року (т.1 а.с. 19).

До позовної заяви позивачем було додано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, в якому позивач зазначив, що у період з 11 грудня 2023 року по 04 січня 2024 року він хворів та перебуває на лікарняному досі, що підтверджується висновком лікаря, у зв`язку з чим вважав, що ним пропущено процесуальний строк з поважних причин (т.1 а.с. 8-9).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2024 року було поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Колегія суддів погоджується про поважність підстав пропуску строку звернення до суду та вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було його поновлено, у зв`язку з чим не приймає до уваги доводи апелянта в цій частині.

Таким чином, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія) мали місце, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ЕНА №1052782 від 02.12.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч.4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Підсумовуючи вищевикладене та з урахуванням того, що з наданого фото та відео вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 статті 121-3 КУпАП.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик