Справа № 340/156/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/156/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року (суддя С.В. ДЕГТЯРЬОВА) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 10.01.2024 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 62 від 10.12.2020 в частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , крім визначеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області стажу судді у 29 років 2 місяці 28 днів, 2 роки 10 місяців 17 днів служби в армії (з 15.10.1979 по 31.08.1982) та 1 рік 11 місяців половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1982 по 01.07.1986); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити їй з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 78% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу судді 34 повних років, та виплатити заборгованість за минулий час (з урахуванням раніше виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року, з урахуванням ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року про внесення виправлень у судовому рішенні, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 62 від 10.12.2020 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині визначення тривалості стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та показника загального відсотку розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці від заробітку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати стаж ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до вже обрахованого стажу в 29 років 2 місяці 28 днів додатково 2 роки 10 місяців 17 днів служби в армії (з 15.10.1979 по 31.08.1982) та 1 рік 11 місяців половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1982 по 01.07.1986). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 78 відсотків суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позовна заява подана поза межами строку, визначеного законом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області в зв`язку з поданням заяви про відставку, внаслідок чого видано наказ Апеляційного суду Кіровоградської області № 17-к від 15.09.2016.

ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16.09.2016.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, визнано протиправними дії Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Зобов`язано Кропивницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 90 % від заробітної плати судді на підставі довідки Апеляційного суду Кіровоградської області № 131 від 6 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру, а також виплатити заборгованість з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 340/3678/20, яке набрало законної сили 08.12.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області № 62 від 13.03.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір суддівської винагороди № 07-21/77/2020 від 28.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Кропивницького апеляційного суду від 28.02.2020 № 07-21/77/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання судового рішення в справі № 340/3678/20 від 02.11.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення № 62 від 10.12.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 68% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Страховий стаж (повний) становить 38 років 9 місяців 3 дні, в тому числі судді 29 років 2 місяці 28 днів.

ОСОБА_1 через веб-портал електронних послуг 27.10.2023 звернулась з заявою до відповідача, в якій просила здійснити перевірку правильності нарахування розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року, виправити помилку, нарахувати та виплачувати щомісячне грошове утримання у належному розмірі (78% від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді), а також виплатити заборгованість, що утворилася в наслідок неправильного визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом за № 14314-14813/Б-02/8-1100/23 від 10.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача, що згідно з ч. 2 ст. 137 Закону № 1402, якою доповнено статтю 137 на підставі Закону України від 12.07.2018 № 2509-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», який набрав чинності 05.08.2018, до стажу роботи на посаду судді також зараховується стаж роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначено законом та надає право для призначення на посаду судді. При цьому, застосування положень цієї статті для обчислення збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Законом № 1402 не передбачено. Підстави для зарахування половини строку навчання у вищих навчальних закладах, а також служба в армії до стажу роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного грошового утримання, відсутні.

Вивчивши зміст позовної заяви, що по своїй суті звернення ОСОБА_1 до суд обумовлено незгодою з рішенням пенсійного органу № 62 від 10.12.2020 щодо визначення стажу роботи на посаді судді та відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, адже безпосередньо до подання позову в даній справі ОСОБА_1 не зверталась до УПФУ з заявою про здійснення його перерахунку, а лише просила перевірити правильність попереднього перерахунку, проведеного на підставі рішення № 62 від 10.12.2020.

Суд першої інстанції, проаналізувавши норми законодавства, дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 62 від 10.12.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в частині визначення тривалості стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та показника загального відсотку розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці від заробітку, є протиправним.

Водночас, суд першої інстанції не знайшов обґрунтованими доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду з даним позовом.

Суд зазначив, що такі виплати позивач недоотримала з вини відповідача, а тому вони можуть бути заявлені без обмеження будь-яким строком.

Натомість, такий висновок не може вважатися обґрунтованим, адже судом не наведено норму права, яка дає підстави такого твердження.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до обставин справи, суми довічного грошового утримання судді у відставці, щодо яких виникає спір через не зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі, не були нараховані позивачеві, а відтак до спірних правовідносин не застосовуються приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд має керуватися нормами КАС України, статтею 122 якого встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що визначений даною нормою строк звернення до суду є присічним та може бути поновлений у виключних випадках за клопотанням особи, яка подає позовну заяву, в якому мають бути викладені поважні причини пропуску відповідного процесуального строку з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема, в постановах від 29 жовтня 2020 року по справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року по справі № 822/1928/18, щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема, було зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року по справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року по справі № 822/1928/18), та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку, тощо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачу було достеменно відомо про прийняте пенсійним органом рішення № 62 від 10.12.2020 на виконання судового рішення в справі № 340/3678/20 від 02.11.2020, що також вбачається зі змісту звернення позивача до УПФУ від 27.10.2023, проте до суду позивач звернулася лише 10.01.2024.

Колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не було подано до суду першої інстанції заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважних причин такого пропуску.

ОСОБА_1 , додатково направляючи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в справі № 340/156/24, було запропоновано надати письмові пояснення в частині доводів апелянта щодо пропуску строку звернення до суду з позовом.

Від позивача 02.09.2024 надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначає, що в даній справі мова йде про неналежне виконання відповідачем судового рішення по справі № 340/3678/20. Зазначає, що встановлення строків звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної діяльності (бездіяльності).

Суд апеляційної інстанції вважає доводи позивача необґрунтованими, адже в разі незгоди з порядком виконанням судового рішення в справі № 340/3678/20, позивач мала право звернутися до суду з заявою в порядку судового контролю, а не з окремим позовом.

Колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подання позивачем у січні 2024 року позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин зволікання з оскарженням рішення УПФУ про перерахунок довічного грошового утримання № 62 від 10.12.2020, вчинено поза межами процесуального строку, встановленого законом.

Крім того, суд повторно наголошує, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача у 2023-2024 роках до органу ПФУ з заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі, як того вимагає закон.

Водночас, лист-відповідь УПФУ від 10.11.2023 № 14314-14813/Б-02/8-1100/23 є лише відповіддю на звернення ОСОБА_1 щодо перевірки правильності здійсненого в 2020 році перерахунку довічного утримання, за своєю правовою природою не є актом індивідуальної дії, яким відмовлено в здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, а тому така відповідь не впливає на права та законні інтереси особи та не може бути предметом судового оскарження.

Частиною 3 статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року в адміністративній справі № 340/156/24 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 10 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров