Справа № 360/817/24
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/817/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом адвоката Кашуби Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Кашуби Миколи Олексійовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Донецького державного університету внутрішніх справ (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Донецького державного університету внутрішніх справ щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 основна, 15 додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 основна, 15 додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб;

- зобов`язати Донецький державний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 основна, 15 додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 основна, 15 додаткова), а також невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб.

В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_2 проходив службу у підрозділах Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, а пізніше у Луганському навчально-науковому інституті імені Е.О. Дідоренка Донецького Державного університету внутрішніх справ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у нього залишилися дружина ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_3 , які мають право на виплату неотриманого ОСОБА_2 грошового забезпечення.

Відповідно до наказу Національної поліції №675о/с від 08.05.2023 ОСОБА_2 було звільнено зі служби з 15.04.2023, окрім цього наказом ДонДУВС від 09.05.2023 №251о/с його було виключено зі списків особового складу, однак, при звільненні в повному обсязі не було нараховано та не було виплачено компенсацію за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учаснику бойових дій.

Адвокатом 06.06.2024 було надіслано запит з заявою позивача щодо нарахування компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік у кількості 23 доби (8 основна, 15 додаткова), за 2022 рік у кількості 45 доби (30 основна, 15 додаткова), а всього 68 діб, а також за усі невикористані ОСОБА_2 додаткові відпустки, як учаснику бойових дій за весь період проходження ним служби.

Представник зазначає, що у листі від 21.06.2024 за вих. №12аз/7-2024 відповідачем не було надано жодної відповіді з приводу ненарахування запитуваної компенсації відпусток, проте була додана довідка про надані ОСОБА_2 відпустки, тобто відповідач проігнорував вимогу добровільно компенсувати зазначені невикористані відпустки.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 (15.04.2023) питання виплати належного грошового забезпечення, у тому числі компенсації за невикористані відпустки, загиблому (померлому) поліцейському членам його сім`ї не було врегульовано Законом України «Про Національну поліцію», натомість таке питання і на дату смерті ОСОБА_2 , і станом на теперішній час врегульоване статтею 83 КЗпП України, згідно з якою у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

З огляду на зазначене представник позивача вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації невикористаних відпусток протиправною.

Ухалою суду від 26 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення вимог з огляду на таке.

ОСОБА_2 звільнено (виключено із списків особового складу) з 15.04.2023 наказом ДонДУВС від 09.05.2023 № 251 о/с.

У цьому наказі зазначено: «Компенсація за невикористану чергову відпустку за 2023 рік складає 11 діб», отже була проведена ОСОБА_2 виплата грошової компенсації за не використані дні щорічної та додаткової відпустки за 2023 рік в сумі 9225,24 грн.

Відповідно до ст. 93 Закону України від 02.07.2015 № 580- УШ «Про Національну поліцію» та абз. 7 п. 8 розд. III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС від 06.04.2016 № 260, у старій редакції (тобто розповсюджувалися та діяли на день смерті ОСОБА_2 і до зазначених дат внесення змін до нормативно-правових актів), було чітко визначено, що грошова компенсація нараховується поліцейським, які звільняються з поліції, лише за відпустку, невикористану в році звільнення.

Грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, передбаченою ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР, чинним законодавством України взагалі не передбачена, як і вказаними вище нормативно-правовими актами.

Також зазначено, що члени сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, поліцейських, які мають право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток військовослужбовцями, поліцейськими у зв`язку із загибеллю (смертю) (далі - грошова компенсація), можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) військовослужбовця, поліцейського, що вказана у свідоцтві про смерть (п. 4 Порядку № 37).

Відповідно до п.п. 6-7 Порядку № 37 виплата грошової компенсації здійснюється за заявою членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, поліцейських (далі - заявники), складеною у довільній формі та поданою у паперовій або електронній формі на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини, органу, закладу, установи, організації за місцем проходження служби загиблих (померлих) військовослужбовців, поліцейських.

Відповідач зазначає, що адвокатом 06.06.2024 було надіслано запит з заявою позивача з проханням нарахувати компенсацію за невикористані ОСОБА_2 відпустки та додано до матеріалів позову заяву ОСОБА_4 від 06.06.2024, яка не відповідає вимогам Порядку № 37.

З огляду на зазначене відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.10.2020.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом Національної поліції України від 08.05.2023 № 675 о/с (по особовому складу) припинено службу в поліції відповідно до абзацу другого частини четвертої статі 77 Закону України «Про Національної поліції», звільнивши зі служби в поліції та виключивши зі списків особового складу ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ), якого відряджено до Донецького державного університету внутрішніх справ із залишенням на службі в поліції, з 15 квітня 2023 року.

Наказом Донецького державного університету внутрішніх справ від 09.05.2023 № 254 о/с «Про особовий склад» у зв`язку з припиненням служби в поліції за абзацом другим частини четвертої статті 77 Закону України «Про Національної поліції» (у разі смерті (загибелі) поліцейського) виключено зі списків особового складу майора поліції ОСОБА_2 (0108789).

В наказі також зазначено, що компенсація за невикористану чергову відпустку за 2023 рік складає 11 діб.

Сторонами визнається той факт, що відповідачем була проведена ОСОБА_2 виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за 2023 рік в сумі 9225,24 грн, виплата компенсації за інші роки не була здійснена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про відпустки №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (далі - Закон №504/96-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Частиною першою статті 24 Закону №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України Про Національну поліцію №580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 92 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України №260 від 06 квітня 2016 року (далі - Порядок № 260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством передбачена виплата поліцейському грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку.

Суд враховує позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб), що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Таким чином норми КЗпП України відносно поліцейських повинні застосовуватися у разі відсутності спеціальних нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про правотворчу діяльність» визначено, що нормативно-правовий акт - це офіційний документ, прийнятий (виданий) суб`єктом правотворчої діяльності в установленому Конституцією України та (або) законом порядку у письмовій формі (крім випадків, визначених частиною другою статті 47 цього Закону), який містить норму (норми) права і розрахований на неодноразову реалізацію.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про правотворчу діяльність» суб`єктами правотворчої діяльності є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи та інші суб`єкти, наділені Конституцією України та (або) законом повноваженнями щодо прийняття (видання) нормативно-правових актів, а саме: 1) Український народ на всеукраїнському референдумі; 2) Верховна Рада України; 3) Президент України; 4) Кабінет Міністрів України; 5) міністерства; 6) інші органи державної влади та інші суб`єкти публічного права, які згідно із законом здійснюють від імені держави правотворчу діяльність та юрисдикція яких поширюється на територію України (далі - інший державний орган); 7) Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, міністерства Автономної Республіки Крим; 8) голови місцевих державних адміністрацій та керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій; 9) територіальна громада на місцевому референдумі; 10) органи місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про правотворчу діяльність» визначено, що норма права - це загальнообов`язкове формально визначене правило поведінки, що регулює суспільні відносини, яке охороняється і забезпечується державою.

Частиною другою статті 94 Закону № 580-VIII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, визначено, що Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу Міністерство внутрішніх справ України є державним органом.

Отже, Порядок № 260 прийнято суб`єктом правотворчої діяльності на виконання положень Закону №580-VIII.

Таким чином Порядок № 260 є спеціальним нормативно-правовим актом, який безпосередньо передбачає виплату грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським.

Зазначене свідчить про відсутість підстав для застосування до спірних правовіднносин загальних норм права, тобто положень КЗпП України, оскільки порядок виплати спірної компенсації безпосередньо визначено відповідно до статті 94 Закону №580-VIII.

Зазначений висновок суду кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 07 травня 2002 року №8-рп/2002.

Застосування загальних норм права при вирішенні правовідносин, які регулюються спеціальними законами (в цій справі - Законом №580-VIII), є формою застосування аналогії закону.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що положеннями статті 94 Закону №580-VIII безпосередньо передбачено визначення порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Міністром внутрішніх справ України, яке було реалізовано шляхом затвердження Порядку № 260.

Отже, станом на дату виникнення спірних правовідносин спеціальним законодавством була чітко врегульована процедура виплати грошової компенсації за невикористану відпустку поліцейським.

Зазначені обставини вказують на відсутність необхідності застосування аналогії закону шляхом застосування норм КЗпП України при вирішенні питання стосовно наявності/відсутності права у позивача на отримання спірної компенсації станом на 15.04.2023 (дату смерті чоловіка).

Зазначений аналіз норм діючого законодавства та рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 свідчить про те, що відповідач відповідно до положень статті 94 №580-VIII та Порядку № 260 виконав свій обов`язок стосовно виплати грошової компенсації за невикористану відпустку.

Посилання представника позивача на необхідінсть застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України є незмістовим з вищевикладених судом мотивів, інших підстав для задоволення вимог позивачем не зазначено, а судом не виявлено.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Кашуби Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця