Справа № 400/5788/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5788/24

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. Дата і місце ухвалення: 25.07.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

20 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у припиненні з 09.11.2009р. по 01.12.2010р. та з 31.05.2012р. по 12.01.2017р. в не поновленні виплати дитині-сироті ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області з 09.11.2009р. по 01.12.2010р. та з 31.05.2012р. по 12.01.2017р. провести нарахування ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника - матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 37 років м. Баштанка.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2024р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин; надання документу про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.07.2024р. позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.ч.1, 2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 25.07.2024р. та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності поважних причин його пропуску судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам ОСОБА_1 , що про своє право на поновлення виплати пенсії у разі втрати годувальника, як дитині-сироті, він дізнався лише 27.03.2024р. з листа ГУ ПФУ у м.Києві. А відтак, строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України, ОСОБА_1 не пропущений.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що він був дитиною-сиротою, прожив у школі-інтернаті та не був обізнаний щодо його права на пенсійне забезпечення. Всупереч положенням ст.171 КАС України суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та розглянув фактично справу по суті в частині виплати пенсії за минулий час, не дослідивши матеріалів справи, не витребувавши пояснень від відповідача, не оцінивши докази, чим порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 бездіяльності ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не виплати на його користь у період з 09.11.2009р. по 01.12.2010р. та з 31.05.2012р. по 12.01.2017р. пенсії у разі втрати годувальника.

В поданій на виконання вимог ухвали від 26.06.2024р. заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначив, що він був дитиною-сиротою та не повідомлений у 2012 році про наявність у нього права на отримання пенсії за спірні періоди. Про зазначену обставину він дізнався з листа ГУ ПФУ у м.Києві від 27.03.2024р.

Також, зазначав, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України. Просив врахувати, що на момент подання даної позовної заяви в Україні діє період воєнного стану.

В оскаржуваній ухвалі від 25.07.2024р. суд визнав не поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом, наведені ОСОБА_1 , та повернув поданий ним адміністративний позов.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, як слідує з положень ст.122 КАС України, строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту ст.123 КАС України подання до суду позовної заяви з пропуском строку звернення до суду не є безумовною підставою для застосування наслідків такого пропуску у вигляді повернення такої позовної заяви або залишення її без розгляду. Відповідний строк може бути поновлений ухвалою суду за наявності поважних, документально підтверджених причин його пропуску. При цьому, обов`язок доведення існування таких причин покладено на позивача, тобто особу, яка звертається на суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Обмеження строків звернення до адміністративного суду викликано, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується апелянтом, пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_1 отримував у період з 01.12.2010р. по 31.05.2012р.

Таким чином, датою, з якою пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з даним позовом, є червень 2012 року - наступний місяць після припинення виплати пенсії.

Позивач подав до суду позов 20.06.2024р., тобто більше ніж через 12 років з дати припинення виплати пенсії.

ОСОБА_1 зазначає, що у 2012 році він був дитиною-сиротою та не був обізнаний про своє право на пенсійне забезпечення, про порушення своїх прав на пенсію у разі втрати годувальника дізнався з листа ГУ ПФУ у м.Києві від 27.03.2024р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів позивача, оскільки у 2012 році ОСОБА_1 вже був повнолітнім та не отримавши пенсійних виплат, які є щомісячними періодичними платежами, повинен був дізнатися про причини припинення виплати пенсії з тим, аби реалізувати своє право на звернення до суду.

Звернення ОСОБА_1 до органу ПФУ у 2024 році з приводу виплати його пенсії за період з 09.11.2009р. по 01.12.2010р. та з 31.05.2012р. по 12.01.2017р. не змінює дати, з якої в силу положень КАС України розпочинає відлік процесуальний строк звернення до суду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилань позивача на положення ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки виплата пенсії за минулий час може проводитись без обмеження строку лише у випадку, якщо така пенсія нарахована, але не виплачена з вини органу. Проте, як свідчать матеріали справи, пенсія позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки її виплату припинено 31.05.2012р. Таким чином, застосуванню підлягає норма КАС України, яка обмежує строк звернення шестимісячним терміном, який позивач пропустив, адже предметом позову є тільки право позивача на пенсію.

ОСОБА_1 не зазначає про наявність обставин, які йому об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з позовом у строк, передбачений ч.2 ст.122 КАС України.

Доводи, якими апелянт у даній справі обґрунтовує свої вимоги, колегія суддів розцінює як намагання ОСОБА_1 штучно продовжити встановлений процесуальним законом строк звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов подано з порушення строку звернення до суду, підстави для його поновлення відсутні, а тому позовна заява підлягає поверненню у відповідності до ч.2 ст.123, ч.4 ст.169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.07.2024р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 вересня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук