Справа № 520/4699/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.Справа № 520/4699/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.05.24 року по справі № 520/4699/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) № 0/10142/2405-2030 від 02.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) № 0/10142/2405-2030 від 02.05.2023.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі № 520/4699/24 залишено без змін.

20 травня 2024 року до канцелярії суду від представника позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить ухвалити додаткове судове рішення по справі № 520/4699/24 щодо розподілу судових витрат та стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 3000,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Не погодившись з вказаним додатковим рішеннням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідної заяви про стягнення судових витрат позивачем або його представником у встановлений законодавством строк взагалі не подано (03.04.2024 через Електронний суд до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача про намір подати докази, а 19.05.2024 заява про ухвалення додаткового рішення, які не можуть розцінюватись як "заява про стягнення судових витрат").

Докази понесених витрат протягом встановленого строку (до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду) позивачем або його представником не надані, а надані з порушенням строку (понад п`яти днів після ухвалення рішення суду) без дотримання встановленої законодавством умови, а саме: до закінчення судових дебатів у справі сторона не зробила про це відповідну заяву, а тому відсутні обгрунтовані підстави для розподілу витрат на правову допомогу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАСУ. Тому рішенням суду від 13.05.2024 року у справі № 520/4699/24 вже вирішено питання щодо стягнення судових витрат, а саме стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь позивача судовий збір у розмірі 969,00 грн.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має врахувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи встановлено, що 30.04.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Рижковим Іваном Петровичем укладено договір №17/2021 про надання правничої правової допомоги.

Зі змісту заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу, а також доданих до заяви доказів, вбачається, що позивачем понесені витрати за: підготовку та подання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/10142/2405-2030 від 02.05.2023 у справі №520/4699/24; всього на суму 3000 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу у суді першої інстанції позивач надав до матеріалів справи: копію ордеру серія ВІ №1060242, копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 30.04.2021, копію додаткової угоди № 7 від 02.04.2024 до договору №17/2021 про надання правничої (правової) допомоги від 30.04.2021, копію додаткової угоди № 5 від 15.02.2024 до договору №17/2021 про надання правничої (правової) допомоги від 30.04.2021, детальний опис робіт (наданих послуг) від 18.05.2024, акт приймання - передачі наданих послуг № 6 від 18.05.2024.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 18.05.2024 та акту приймання - передачі наданих послуг № 6 від 18.05.2024 адвокатом Рижковим І.П. надані клієнту такі послуги: підготовка та подання до Харківського окружного адміністратвиного суду позовної заяви до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0/10142/2405-2030 від 02.05.2023 у справі №520/4699/24. Загальна вартість послуг складає 3000,00 грн.

Відповідно до квитанції №778B-75BA-93X9-B963 ВІД 19.05.2024 ОСОБА_1 здійснено платіж на рахунок ОСОБА_2 за актом №6 від 18.05.2024 до договору №17/2021.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.07.2024 у справі № 340/1498/22.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Аналогічні за змістом висновки викладені також у постановах від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, від 24.06.2021 у справі № 520/12026/19 та від 03.12.2021 у справі № 817/861/18, від 23.06.2022 у справі № 640/9792/20.

Так, представник відповідача в апеляційній скарзі заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що позивачем не дотримано положень частини 7 статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із заявою / клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням наведеного, з огляду на підтвердження позивачем фактичного розміру витрат, що підлягають сплаті, на правничу допомогу, заперечень відповідача, відповідно до наданих документів, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, розміру понесених витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 3000.00 грн.

Стосовно посилань апелянта на недотримання позивачем строків подання заяви про стягнення на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача надав до суду 03.04.2024 заяву в порядку ч.7 ст. 139 КАС України (через систему "Електронний суд"), в якій зазначив про намір відшкодовувати понесені ним витрати на правничу допомогу та надання відповідних доказів протягом пяти днів після ухвалення рішення суду. До вказаної заяви надано копії: ордеру, додаткову угоду №7, №5, договір №17/2021 від 30.04.2021 (а.с.62).

Разом з тим, 19.05.2024 позивачем надано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (через систему "Електронний суд"), в якій просив ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

З довідки про доставку електронного листа вбачається, що рішення суду від 13.05.2024 доставлено одержувачу адвокату Рижкову Івану Петровичу в його електронний кабінет 14.05.2024 о 20:45.

За правилами ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Частиною 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених ним, у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, в межах строків визначених ч. 7 ст. 139 КАС України.

Поряд із тим, нормами ст. 167 КАС України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, відповідно до ч.1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Колегія суддів дослідивши подані позивачем заяви від 03.04.2024 (через систему "Електронний суд") про намір подавати заяву про розподіл судових витрат та від 19.05.2024 (через систему "Електронний суд") про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, встановила, що вказані відповідають формі та змісту письмової заяви, та містять всі необхідні реквізити зазначені в ч. 1 ст. ст. 167 КАС України.

Отже, доводи апелянта про те, що заява подана позивачем до суду 19.05.2024 не може вважатись заявою про стягнення судових витрат є необгрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач не вказує в чому саме її невідповідність.

Подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в строк визначений КАС України підтверджено, з огляду на вищевказане.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши додаткове рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі № 520/4699/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова