Справа № 480/7230/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.Справа № 480/7230/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 05.02.24 та 08.02.24 відповідно по справі № 480/7230/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України третя особа Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування наказів, стягнення винагороди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України, про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення невиплачених сум щомісячних премій та додаткової винагороди, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 14.01.2023р. №19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_2 » про оголошення догани водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , невиплати в повному обсязі щомісячної премії та додаткової винагороди за січень 2023 року;

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 26.03.2023р. №148 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про оголошення догани водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , невиплати в повному обсязі щомісячної премії та додаткової винагороди за березень 2023 року;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, на користь ОСОБА_1 не виплачену щомісячну премію за січень та березень місяці 2023 року в сумах (8'353.80 + 15'171.06) в розмірі 23'524.86 грн. та не виплачену додаткову винагороду за січень та березень місяці 2023 року в сумах (30'000.00 + 27'096.77) в розмірі 57'096.77 грн., загалом - 80'621.63 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вищезазначені Накази є протиправними. Зокрема, позивач через свого представника у позові вказує на те, що на підставі акту службового розслідування від 14.01.2023р. за подіями та змістом якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.01.2023р., у наступному винесена постанова Великописарівського районного суду Сумської області від 19.01.2023р. №575/38/23 (3/575/31/23), яка скасована постановою Сумського апеляційного суду від 14.04.2023р. №575/38/23 (33/816/254/23). Крім цього, на підставі акту службового розслідування від 25.03.2023р. за подіями та змістом якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.03.2023р., у наступному винесена постанова Великописарівського районного суду Сумської області від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23).

Позивач зазначав, що зміст постанови Сумського апеляційного суду від 14.04.2023р. №575/38/23 (33/816/254/23) та постанови Великописарівського районного суду Сумської області від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23) є реабілітуючими стосовно солдата та громадянина ОСОБА_1 . За аналогією закону реабілітуючі підстави - це обставини, при закритті провадження за якими особа вважається непричетною до вчинення правопорушення, а отже не може бути притягнута до відповідальності за діяння, які даною особою не вчинялися.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказів, стягнення винагороди задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 14.01.2023 №19 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_2 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 26.03.2023 №148 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, на користь ОСОБА_1 не виплачену щомісячну премію за січень та березень місяці 2023 року в сумах (8353,80 + 15171,06) в розмірі 23524,86 грн. та не виплачену додаткову винагороду за січень та березень місяці 2023 року в сумах (30000,00 + 27096,77) в розмірі 57096,77 грн., загалом 80 621,63 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1717 грн 76 коп.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язаних з розглядом судової справи (поштове супроводження заяв, клопотань, доказів, в тому числі по судовим витратам за правничу допомогу) в сумі 165.50 грн. та за правничу допомогу в розмірі 7'700.00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, додаткове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування і застосування заходів дисциплінарного впливу не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа, зокрема, до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Представник відповідача зазначає, що солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 за січень та березень 2023 року, премії та додаткова винагорода, не виплачувалась в повному обсязі.

Тобто, невиплата премії та додаткової винагороди на період дії воєнного стану, у зв`язку із накладеним дисциплінарними стягненнями відповідають вищевикладеним положенням чинного законодавства.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених положень чинного законодавства України вважаємо, що військова частина при накладені на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани діяла у межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Застосовані дисциплінарні стягнення відповідають характеру та тяжкості дисциплінарного проступку, є співрозмірним та обґрунтованим.

Негативне ставлення позивача до військової служби, товаришів по зброї та командирів підтверджується його ігноруванням розслідування. Відмовився надавати пояснення, відмовився від медичного освідування, відмовився ознайомлюватися з актами, та наказами про притягнення його до відповідальності. Поведінка ОСОБА_1 свідчить про його неповагу до статутів, норм поведінки в колективі в Збройних силах, неповагу до Законів та норм права вцілому. Посадові особи військової частини НОМЕР_1 при проведенні службового розслідування, та притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, керувалися Статутами та Наказами Міністерства Оброни України. Підставами для притягнення ОСОБА_3 , до дисциплінарної відповідальності, є його особиста недисциплінованість, негативна характеристика надана командиром, систематичне ігнорування та порушення вимог дисциплінарного статуту.

Крім того, представник відповідача не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції та зазначає, що заявлена сума 7 700,00 (сім тисяч сімсот) гривень є завищеною, з огляду на наданий адвокатом обсяг послуг, не співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, та не відповідає критерію реальності таких витрат.

Представником третьої особи, Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України, було подано до Другого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що командир військової частини, приймаючи рішення про накладення стягнень на ОСОБА_1 які він оскаржує, не обмежувався відомостями які виявились в межах розгляду справ про адміністративні правопорушення, а керувався об`єктивними даними про поведінку солдата ОСОБА_1 , його відношенням до військової дисципліни, і дійшов висновку про необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин і є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування і застосування заходів дисциплінарного впливу не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа, зокрема, до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Також, представник третьої особи, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, зазначає, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 при проведенні службового розслідування, та притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, керувалися Статутами та Наказами Міністерства Оброни України. Підставами для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, є його особиста недисциплінованість, негативна характеристика надана командиром, систематичне ігнорування та порушення вимог дисциплінарного статуту. На підставі викладеного вище, військова частина НОМЕР_1 констатує, що позивач, солдат ОСОБА_1 , обгрунтовано і правомірно притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Зменшення грошового забезпечення позивача є логічним і правомірним наслідком накладення дисциплінарних стягнень.

Крім того, представник третьої особи наголошує, що військова частина НОМЕР_1 не має статусу юридичної особи, не має рахунку в органах казначейства, бюджетних асигнувань та не є розпорядником коштів та перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 та не може приймати самостійного рішення про здійснення виплат.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача та заперечення на пояснення третьої особи, в яких зазначає, що на його думку, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 не визнається, фактичні обставини та події, які закладені у зміст апеляційної скарги, у більшої степені є вигаданими, приписаними та перекрученими, більш того недоведеними та без надання належних і допустимих доказів, з викладенням змісту Статутусвнутрішньої служби Збройних Сил_України, який у більшій мірі необхідно підвести також під авторів апеляційної скарги.

Письмові пояснення Військової частини НОМЕР_2 за апеляційною скаргою відповідача Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. по справі № 480/7230/23 та на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 8.02.2024р. по справі № 480/7230/23 позивач вважає у більшості свого змісту електронне переписування тексту апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 , які також спростовуються змістом відзиву на апеляційну скаргу, з автоматичним переписуванням змісту Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, крім того солдат ОСОБА_1 ніколи не був підпорядкований командуванню Військової частиини НОМЕР_2 .

За таких обставин оскаржувані судові рішення, яке є предметом апеляційного перегляду в суді апеляційної інстанції, на переконання позивача грунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким судом першої інстанції надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, норм процесуального права під час розгляду справи, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, не порушено.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач проситьвирішити питання по судовим витратам за наслідками апеляційного перегляду, шляхом стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.

Також, представником Військової частини НОМЕР_2 було надано відповідь на відзив позивача, в якому зазначено, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 та отримував від неї грошове забезпечення. Військова частина НОМЕР_1 не має статусу юридичної особи, не має рахунку в органах казначейства, бюджетних асигнувань та не є розпорядником коштів та перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 та не може приймати самостійного рішення про здійснення виплат.

Крім того, на підтвердження понесення відповідних витрат позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі та розрахунок суми судових витрат, які позивач ніби то поніс у зв`язку із розглядом справи. Проте, доказів безпосередньої сплати позивачем понесених витрат, суду не надані.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що водій протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 наказ №46 15.03.2022 року.

Як свідчить з Акту службового розслідування від 14.01.2023р., відповідачем було встановлено наступне: о 22:40 11 січня 2023 року під час вечірньої перевірки місць розташування свого особового складу (населений пункт Ямне) командиром протитанкового взводу старшим лейтенантом ОСОБА_4 було виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння за місцем розташування солдата, водія протитанкового взводу ОСОБА_1 .

Як стверджує відповідач, факт вживання алкоголю військовослужбовець заперечував.

З метою підтвердження (спростування) підозри у вживанні військовослужбовцем алкогольних напоїв солдата ОСОБА_1 було доставлено до комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» головним сержантом командиром відділення, головним сержантом протитанкового взводу ОСОБА_5 та бойовим медиком протитанкового взводу молодшим сержантом ОСОБА_6

О 00:15год. 12.01.2022 року в комунальному некомерційному підприємстві Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння де вказано, що солдат ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду після чого був доставлений головним сержантом ОСОБА_5 до місця розташування підрозділу в населений пункт Ямне.

12.01.2023р. командиром роти вогневої підтримки лейтенантом ОСОБА_7 було складено протокол А0023 № 03 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинене солдатом ОСОБА_1 .

З пояснень командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 , головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_5 , датовані 13.01.2023 р. з`ясовано, що вони підтверджували наявність у солдата ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння 11.01.2023 р.

З фактів та матеріалів, особа що проводила службове розслідування, дійшла висновку, що в діях солдата ОСОБА_8 , присутні ознаки перебування в нетверезому стані на території військового об`єкту, розпивання алкогольних напоїв військовим.

В подальшому, відповідачем було складено Акт службового розслідування від 25.03.2023 р. згідно якого встановлено наступне: о 17:15 22 березня 2023 року під час телефонної розмови заступника командира рота вогневої підтримки з морально психологічного забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_9 з солдатом протитанкового взводу ОСОБА_1 було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння (невиразна мова, «заплітався язик», не можливість сформулювати закінчену думку-, фантазії притаманні людині в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. На момент бесіда солдат ОСОБА_1 перебував на посту зі зброєю.

З метою підтвердження (спростування) підозри у вживанні військовослужбовцем алкогольних напоїв солдата ОСОБА_1 було відсторонено від несення служби, вилучено зброю та доставлено до населеного пункту Ямне, ТВО командира протитанкового взводу молодшим сержантом ОСОБА_10 , де передано працівникам Військової служби правопорядку, які й доставили підозрюваного у вчиненні правопорушення до КНП ОМР «Охтирська центральна районна лікарня» для проведення експертизи на стан алкогольного сп`яніння.

О 20:30 год. 22.03.2022 року в КНП «Охтирська центральна районна лікарня» було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння де вказано, що солдат ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду. Після цього солдат ОСОБА_1 був доставлений військовою службою правопорядку до АДРЕСА_1 де його забрав та доставив до місця служби ТВО командира протитанкового взводу молодший сержант ОСОБА_10 .

Як вказує відповідач, з пояснень ТВО командира протитанкового взводу молодшого сержанта ОСОБА_10 встановлено, що від солдата ОСОБА_1 відчувався стійкий характерний запах алкоголю з порожнини роту та малися інші ознаки алкогольного сп`яніння.

Аналогічні пояснення надав та надав до матеріалів службового розслідування інший свідок, солдат ОСОБА_11 .

На підставі вищевикладеного, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог статей 11, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Слід зазначити, що акт службового розслідування від 14.01.2023р. складений за наслідками складання та розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2023р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2023р. №19, за порушення військової дисципліни, а саме вимог абзаців 2, 3, 12 ст.11, абзаців 2, 4, 11, 12 ст.128 Статуту Внутрішньої служби ЗС України, ст.1, абзаців 1, 4 ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , оголошено догану, на підставі акту службового розслідування від 14.01.2023р.

Згідно зазначеного наказу від 14.01.2023р. №19, щомісячна премія за січень 2023 року, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , не виплачувалась в повному обсязі на підставі частини 2 пункту 5 розділу 16 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 7.06.2018р.

Також згідно наказу від 14.01.2023р. №19 додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 за січень 2023 року, не виплачувалась в повному обсязі на підставі п.п.9.8 п.9 вимоги Міністра оборони України від 23.06.2022р. №219/з/29.

При цьому, щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2023р., слід зазначити, що згідно постанови Великописарівського районного суду Сумської області від 19.01.2023р. №575/38/23 (3/575/31/23) до позивача було застосовано штраф в розмірі 3655грн.

В подальшому, постановою Сумського апеляційного суду від 14.04.2023р. №575/38/23 (33/816/254/23) вищезазначену постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 19.01.2023р. №575/38/23 (3/575/31/23) було скасовано. Як вказав суд апеляційної інстанції у своїй постанові (а.с.34, І том) , оскільки ті обставини які викладені у постанові про адмінправопорушення неи відповідають фактичним обставинам події. З урахуванням висновків викладених у постанові Сумського апеляційного суду від 14.04.2023р. №575/38/23 (33/816/254/23), постанова суду щодо ОСОБА_1 була скасована із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв"язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Крім цього, в подальшому, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2023р. №148, за порушення військової дисципліни, а саме вимог абзаців 2, 3, 12 ст.11, абзаців 2, 4, 11, 12 ст.128 Статуту Внутрішньої служби ЗС України, ст.1, абзаців 1, 4 ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , оголошено догану, на підставі акту службового розслідування від 25.03.2023р.

Розуміється так, що акт службового розслідування від 25.03.2023р. складений за наслідками складання та розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №12 від 23.03.2023р., який надісланий до суду, розглянутий з винесенням постанови Великописарівського районного суду від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23).

Слід зазначити, що Постановою Великописарівського районного суду від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23) було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції зазначив, що дослідивши в судовому засіданні протокол про військове адміністративне правопорушення серії А0023 №12 від 23.03.2023р. та додані до нього документи, суддею встановлено, що він складений Т.в.о. командира роти вогневої підтримки в/ч 23.03.2023р. про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 22 березня 2023 року о 17 годині 15 хвилин на території тимчасової дислокації військового підрозділу, розташованого в межах території Великописарівської територіальної громади, в умовах особливого періоду, під час несення служби ймовірно перебував в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Оскільки в матеріалах справи відсутній наказ командира (начальника) військової частини про те, що Т.в.о. командира роти вогневої підтримки в/ч уповноважений складати протоколи про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовців (військовозобов`язаних), це є порушенням ч. 2 розділу І інструкції. Крім цього в протоколі вказані два свідки, але в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні їх письмові покази, що в свою чергу не дає змоги дійти висновку, що вони були свідками подій, які відбувалися 23.03.2023р. та можуть підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постанова Великописарівського районного суду від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23) набула законної сили без апеляційного перегляду.

При цьому, згідно наказу від 26.03.2023р. №148, щомісячна премія за березень 2023 року, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , не виплачувалась в повному обсязі. Підстава: частина 2 пункту 5 розділу 16 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 7.06.2018р.

Також згідно наказу від 26.03.2023р. №148 додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, солдату ОСОБА_1 , водію протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 за березень 2023 року, не виплачувалась в повному обсязі.

На момент розгляду справи, згідно Наказу № 157 від 04.06.2023 р. по особовому складу військової частини НОМЕР_1 , позивач був переведений до іншої військової частини - НОМЕР_3 .

При цьому, не погоджуючись з Наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 14.01.2023р. №19 та від 26.03.2023р. №148 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо скасування Наказів від 14.01.2023р.№19 та від 26.03.2023р. №148 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки факт його перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння відповідачем належним чином не доведено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XTV.

Згідно ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до ст.16 цього ж статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 241 цього ж Статуту, кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Як вбачається із ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Згідно ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно ст. 86, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

Колегія суддів звертає увагу, що у даній справі відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним рішень, не доведено вину військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача посилається на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду (справа №826/І610/18), де Верховний Суд зауважує, що нетверезий стан може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Проте, судом відповідно до ухвали суду від 20.12.2023р. у даній справі було зобов`язано відповідача забезпечити явку в судове засідання для допиту відповідних свідків для підтвердження обставин викладених в Актах службового розслідування. Однак відповідачем не забезпечено явку жодного зі свідків. Представник відповідача також відсутній в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України ).

За таких обставин вбачається, що відповідачем не доведено своєї позиції у справі, фактично проігнорована можливість забезпечення явки свідків для їх допиту та надання відповідних пояснень у даній справі.

В постановах Сумського апеляційного суду від 14.04.2023р. №575/38/23 (33/816/254/23) та постанові Великописарівського районного суду Сумської області від 4.04.2023р. №575/265/23 (3/575/182/23) також йдеться про те, що провину позивача відповідачем не доведено.

Перелічені акт службового розслідування від 14.01.2023р., рапорт командира роти від 12.01.2023р., висновок щодо результатів медичного огляду від 12.01.2023р., пояснювальна командира ПТВ від 13.01.2023р., пояснювальна сержанта взводу від 13.01.2023р., службова характеристика за підписом ОСОБА_12 без дати - 2 рази, акт від 14.01.2023р. «Про відмову від ознайомлення з актом про службове розслідування», акт від 14.01.2023р. «Про відмову від ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності», акт службового розслідування від 25.03.2023р., висновок щодо результатів медичного огляду від 22.03.2023р., пояснення командира відділення ОСОБА_13 від 24.03.2023р., пояснення ОСОБА_14 від 24.03.2023р., акт від 26.03.2023р. «Про відмову від ознайомлення з актом про службове розслідування», акт від 26.03.2023р. «Про відмову від ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності», є неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми доказами на підтвердження обставин, на які посилається сторона відповідача.

Отже, колегія суддів за таких обставин, не вбачає правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо скасування Наказів від 14.01.2023р.№19 та від 26.03.2023р. №148 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки факт його перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп"яніння відповідачем належним чином не доведено.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячної премії та додаткової винагороди, колегія суддів зазначає наступне:

Фактичною підставою для не виплати позивачу щомісячних премій та додаткових винагород є висновок відповідача про вживання позивачем алкогольних напоїв.

Однак дані твердження відповідача спростовуються висновками які викладені судами у рішеннях по справах №575/38/23 (3/575/31/23) та №575/265/23 (3/575/182/23).

На час спірних правовідносин на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується щомісячні премії та додаткові винагороди.

Це означає, що якщо особа мала статус військовослужбовця та у вказаний період діяв воєнний стан, ця особа має право на отримання додаткових виплат.

Регламентовано, що виплата щомісячних премій та додаткових винагород здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7.11.2007р. №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Структура та порядок нарахування грошового забезпечення військовослужбовців визначаються відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 7.06.2018р.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7.06.2018р. №260 грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно Довідок, які надані ВЧ НОМЕР_2 , розмір не виплаченої щомісячної премії за січень 2023 рок складає - 8'353.80 та за березень місяці 2023 року складає 15'171.06грн. (загальний розмір невиплаченої премії становить 23'524.86 грн.)

Загальний розмір невиплаченої додаткової винагороди за січень та березень місяці 2023 року в сумах (30'000.00 + 27'096.77) становить загалом - 57'096.77 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача невиплаченої премії та додаткової допомоги за січень та березень 2023 року, також є правомірними і, відповідно, підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про необгрунтованість та незаконність додаткового рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Згідно ст.134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. №751/3840/15-ц).

У разі наявності доказів, про які доведено суду за правничу допомогу адвоката, виникають супутні докази по судовим витратам, пов`язаним з розглядом судової справи, наприклад поштове супроводження доказів для доведення до інших учасників судового провадження.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС).

З матеріалів справи встановлено, що сума судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складаються з поштового супроводження адміністративного позову від 11.07.2023р., заяв, клопотань, доказів по справі (підрахунок по судовим витратам за поштове супроводження адміністративного позову з додатками (12.07.2023р. = 57.00 грн. (квитанції у матеріалах судової справи)), відповіді на відзив з додатками (14.11.2023р. = 82.00 грн. (квитанції в матеріалах судової справи)) та докази за правничу допомогу (2.02.2024р. = 26.50 грн. (докази надаються)), також з професійної правничої допомоги адвоката на суму 7'700.00 грн.

З урахуванням ведення в дію Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023р. № 3200-ІХ та наявності зареєстрованого кабінету у ЕС ЄСІТС інших учасників - використовуються функціональні можливості ЕС ЄСІТС.

Відповідно до п.п.16 та 17 договору про правничу допомогу від 11.07.2023р. сторони за даним договором дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 7'700.00 грн. одноразового внеску будь яким платіжним способом (на розрахунковий чи картковий рахунок (особистий рахунок) Адвоката, поштою, тощо) або внесенню готівкою безпосередньо Адвокату (на розсуд та за вибором Клієнта).

Згідно умов Договору, до суми у межах оплати за правничу допомогу Клієнт сплачує Адвокату гонорар за правничу допомогу за погодинним тарифом (60 хвилин астрологічного часу) у розмірі 871.00 грн., що дорівнює (але не менш - з урахуванням року застосування) 13% від розміру місячного розміру мінімальної заробітної плати на час виконання замовлення (за основу приймається визначений законодавством розмір мінімальної заробітної плати на відповідний рік (з 1.01.2023р.: 6'700.00 грн. х 13% = 871.00 грн.).

Оплата за правничу допомогу внесена згідно домовленості сторін 7700грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією від 11.07.2023р.

Згідно акту приймання - передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу з детальним описом від 1.02.2024р. за умови витрачення кількогодин за правничу допомогу станом на 31.01.2024р. на суму (9.07 х 871.00) = 7'899.97 грн., враховуючи домовленість та фактичну оплату в розмірі на суму 7'700.00 грн., за основу приймається фактично внесена сума оплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 7'700.00 грн.

При цьому, підлягають врахуванню витрачений час на судові засідання та підготовка процесуальних документів та заяв, клопотань по суті судового спору.

Також, до відшкодування за рахунок відповідача представником позивача у заяві про стягнення судових витрат заявлено про 165,50грн. витрат зі сплати послуг по поштовому супроводженню доказів учасників процесу і межах відкритого судового провадження. Докази витрат на суду 165 грн. 50 коп. - поштові квитанції про надсилання на адресу відповідачів та третьої особи копій договору про правничу допомогу, копії розрахункової квитанції та копії акту приймання-передачі виконаних робіт, додано представником позивача до матеріалів справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.08.2021 року по справі №520/5311/2020 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності відповідного клопотання іншої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів беручи до уваги те, що представником відповідача не було заявлено клопотання щодо зменшення розміру судових витрат до суду першої інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення на користь позивача за рахунок відповідача судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, а саме - витрат на поштове супроводження заяв, клопотань, доказів, в тому числі по судовим витратам за правничу допомогу в сумі 165.50 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7'700.00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року по справі № 480/7230/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу за наслідками апеляційного перегляду у розмірі 7000 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн позивачем разом з відзивом на апеляційну скаргу до матеріалів справи додано копію договору про правничу допомогу від 28.05.2024 року (т. 3 а.с. 21-22), копію розрахункової квитанції форма №РК-1 (т.3 а.с. 2), копію акту приймання-передачі виконаних робіт за договором про правничу допомогу від 03.06.2024 року (т. 3 а.с. 24-26), докази направлення відзиву з додатками відповідачу та третій особі (т. 3 а.с. 27-32).

Розділом 4 договору про надання професійної правничої допомоги визначений порядок оплати послуг адвоката, відповідно до якого отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, розмір якого визначається у додатках до цього Договору.

Відповідно до п.16 договору про надання правничої допомоги від 28.05.2024 року сторони за даним договором дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 7000 гривень одноразового внеску будь-яким платіжним способом.

Актом приймання-передачі виконаних робіт від 03.06.2024 року визначено, що адвокатом Цурканом Віктором Івановичем на підставі договору про правничу допомогу клієнту ОСОБА_1 надані наступні послуги: консультація з питань щодо розгляду та вирішення апеляційної скарги відповідача на рішення та додаткове рішення - витрачено 30 хвилин, ознайомлення з апеляційною скаргою відповідача - витрачено 40 хвилин, ознайомлення з письмовими поясненнями третьої особи - витрачено 30 хвилин, підготовка, формування, оформлення та узгодження договору про правничу допомогу та умов договору з правового супроводу клієнта - витрачено 10 хвилин, визначення зі стратегією захисту інтересів клієнта - витрачено 10 хвилин, ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді - витрачено 01 годину 10 хвилин, підготовка, формування та оформлення відзиву на апеляцяційну скаргу відповідача - витрачено 02 години 50 хвилин, підготовка, формування та оформлення додатків - витрачено 20 хвилин, узгодження, підготовка, формування, оформлення та складання акту приймання-передачі виконаних робіт - витрачено 10 хвилин. Загальна кількість витрачено часу 6 годин 30 хвилин, вартість послуг 7000 гривень.

Отже, звертаючись до суду апеляційної інстанції з вимогами про стягнення витрат на правничу допомогу, позивач надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.

Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом та не надали до суду апеляційної інстанції заперечення щодо зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів зазначає, що відзив на апеляційну скаргу містить аналіз доводів апелянта та мотивовані заперечення на них, тобто його підготовка потребувала часу та зусиль адвоката, а тому відшкодування витрат в цій частині є обґрунтованим.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги в суді апеляційної інстанції 7000 грн є обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а, отже, таким, що підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що відображено в акті приймання-передачі наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу, та стягнення на користь позивача суми таких витрат в розмірі 7000 грн, що є співмірною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, з огляду на складність даної справи та обсяг виконаної адвокатом роботи та відповідає висновкам суду апеляційної інстанції, прийнятими за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 по справі № 480/7230/23 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.О. Кононенко
Судді О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 10.09.2024 року