Справа № 340/2404/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2404/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Управління Патрульної поліції Департаменту патрульної поліції (вул. Юрія Бутусова, б. 22б, м. Кропивницький, 25030, )

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу №10 від 28.03.2024 року Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівників УПП в Кіровоградській області ДПП дисциплінарного стягнення», а саме - застосування до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідачем під час проведення службового розслідування порушено порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а позивач під час виїзду на виклик щодо домашнього насильства діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

Вказується, що члени дисциплінарної комісії не є особами, до повноважень яких віднесено вирішення питання щодо наявності чи відсутності в діях осіб ознак складу адміністративного правопорушення, а саме позивач мав дискреційні повноваження на здійснення оцінки ситуації та прийняття рішення щодо винесення заборонного припису чи складання протоколу про скоєння адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 22.04.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 15).

У встановлений суддею строк від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків та докази сплати судового збору (а.с. 17, 18).

Ухвалою суду від 03.05.2024 відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено порядок та строки вчинення процесуальних дій (а.с. 19).

Від відповідача 10.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити.

Зазначає, що відповідно до проведеного службового розслідування були встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у неналежному реагуванні на повідомлення, яке надійшло на скорочений номер екстреного виклику "102" за фактом вчинення домашнього насильства.

Наголошується, що відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначені законом, оспорюваний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає (а.с. 22-35).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Разом з тим, 06.06.2024 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній підтримав раніше викладену позицію, додав, що згідно наданих до суду відеоматеріалів вбачається коректне спілкування позивача з заявницею, а також наголосив, що оскільки жодних наслідків для життя чи здоров`я заявниці не настало, відсутній і склад адміністративного правопорушення у сфері домашнього насильства (а.с. 107-108).

Від відповідача до суду 15.07.2024 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач наголошує, що з наданих до суду матеріалів, зокрема - відеозаписів з нагрудних бодікамер, вбачається, що позивачем не було проведено оцінки ризиків відповідно до встановленого Порядку №369/180 від 13.03.2019, не проведено опитування постраждалої особи, не визначено рівень небезпеки. Також наголошується, що позивач став свідком прояву домашнього насильства до заявниці з боку її доньки, проте жодним чином на це не відреагував, а навпаки, звинуватив заявницю у наданні неправдивої інформації. Позивач, покинувши місце виклику без будь-якого реагування, фактично залишив заявницю у небезпеці (а.с. 111-115).

У періоди часу 06.05.2024, 23-24.05.2024, 13-28.06.2024, 16-23.08.2024 розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці.

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на службі в Національній поліції України на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП, має спеціальне звання лейтенант поліції.

Також встановлено, що 13.03.2024 о 21 годині 39 хвилин на спеціальну лінію "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що співмешканець її дочки у нетверезому вигляді стукає у двері її помешкання по АДРЕСА_2 , при чому зазначила, що має судовий припис, згідно якого останній не повинен наближатись до заявниці.

Вказане повідомлення зареєстроване Кропивницьким РУП ГУНП в Кіровоградській області в ІПНП за №10367 (а.с. 48-49).

На вказане повідомлення здійснено реагування нарядом поліції "Ліана-0101" у складі інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.

Відповідно до відомостей, внесених до ІПНП за №10367, зазначено, що "факт домашнього насильства не підтвердився, заявниця від надання письмових пояснень та написання заяви відмовилась".

Разом з тим, 13.03.2024 о 22 годині 52 хв. на лінію "102" надійшло звернення ОСОБА_4 щодо грубого та нетактовного відношення до громадян з боку поліцейських, які приїжджали на виклик "домашнє насильство" від 13.03.2024 о 21.39 на службовому автомобілі д/н НОМЕР_2 . Вказаний виклик зареєстровано в ЄО за №2562 від 13.03.2024 як "інша подія" (а.с. 36-37).

За результатами розгляду та відпрацювання звернення №2562 від 13.03.2024 службовими особами УПП в Кіровоградській області ДПП встановлено ознаки порушень з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час їх реагування на повідомлення, зареєстроване в ІПНП за №10367 від 13.03.2024, а саме - відсутність реагування на вчинення ОСОБА_4 психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 , що вчинялось у їх присутності, не вжито заходів для припинення домашнього насильства та надання допомоги постраждалій особі з урахуванням результату оцінки ризиків стосовно кожної потерпілої особи, не винесено термінового заборонного припису стосовно кривдника та не складено в межах компетенції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП (а.с. 38-42, 43-45).

За даним фактом 18.03.2024 відповідно до наказу №29 було призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію (а.с. 46-47).

Відповідно до висновку службового розслідування від 28 березня 2024 року, дисциплінарна комісії дійшла висновку про підтвердження факту порушення службової дисципліни під час реагування на повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстрованого до журналу ЄО Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області від 13.03.2024 №10367, та за вчинення дисциплінарного проступку - порушення вимог пунктів 1, 2, 3, 6, 9 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 та 3 частини 1 статті 18, пунктів 2, 3, 4 та 18 частини 1 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 1, 2, 3 та 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", підпунктів 1 та 10 пункту 3.1. розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП №4/1 від 05.01.2016, до позивача пропонувалось застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (а.с. 77-95).

Наказом №10 від 28.03.2024, за результатами проведеного службового розслідування щодо порушення службової дисципліни під час реагування на повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстрованого до журналу ЄО Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області від 13.03.2024 №10367, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 6, 9 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 та 3 частини 1 статті 18, пунктів 2, 3, 4 та 18 частини 1 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 1, 2, 3 та 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", підпунктів 1 та 10 пункту 3.1. розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП №4/1 від 05.01.2016, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (а.с. 96-98).

Не погоджуючись з накладенням такого дисциплінарного стягнення, позивач ініціював розгляд даної справи в адміністративному суді.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Стаття 12 Статуту вказує, що дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі, також - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку, службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Згідно матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало неналежне реагування останнього на факт вчинення домашнього насильства.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон №2229).

Частина 1 статті 1 Закону №2229 надає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону №2229, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Аналізуючи наведені норми Закону суд приходить до висновку, що мати, її дочка та співмешканець такої дочки, навіть за умови відсутності факту спільного проживання, є особами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству

Пунктом 2 частини 3 статті 6 Закону №2229 визначено, що до органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать, серед іншого, уповноважені підрозділи органів Національної поліції України.

Отже, позивач, як інспектор УПП в Кіровоградській області, є уповноваженим працівником підрозділу органу Національної поліції України, на якого покладено функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стаття 10 Закону №2229 визначає повноваження уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, до яких віднесено:

1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них;

2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України;

3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися;

4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників;

5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством;

6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії;

7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством;

8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону;

9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №2229, суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, згідно статті 24 Закону №2229, належать:

1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;

2) обмежувальний припис стосовно кривдника;

3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи;

4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», пункту 18 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року №369/180 затверджено Порядок проведення оцінки ризиків домашнього насильства (далі - Порядок №369/180).

Зазначений Порядок визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення.

Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідні житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка (ів) (у разі наявності).

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу ІІ Порядку №369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді» / «невідомо» (додаток 1 до Порядку №369/180).

Пунктом 7 порядку №369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Суд звертає увагу, що згідно з положеннями чинного законодавства результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Без складання оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції не спроможний визначити рівень небезпеки: високий, середній або низький, та не може з`ясувати обставин конфлікту та виявити чинники й умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

З матеріалів справи, зокрема - наданих відповідачем відеозаписів з бодікамер, вбачається, що позивач, разом зі старшим інспектором ОСОБА_5 , прибувши на виклик, зареєстрований в системі як "домашнє насильство", будь-якої оцінки ризиків у відповідності до вимог чинного законодавства не провів, анкетування потерпілої особи відповідно до Порядку №369/180 не здійснив, натомість заперечив кваліфікацію подій як "домашнє насильство", посилаючись лише на те, що кривдник - ОСОБА_6 , не є родичем заявниці та на даний час спільно не проживає з нею.

Із переглянутих судом відеоматеріалів вбачається, що позивач та його напарник під час спілкування з заявницею, яка є особою похилого віку, неодноразово висловили своє незадоволення тим, що остання взагалі телефонувала до поліції, чинили на останню тиск щодо негайного написання або ж відмови від написання заяви відносно свого кривдника, ігноруючи при цьому слова заявниці відносно того, що ОСОБА_6 раніше неодноразово вчиняв відносно неї фізичне та психологічне насильство, що зокрема, мало своїм наслідком звернення останньої до суду за видачею обмежувального припису, який було видано ОСОБА_2 11.03.2024 Кіровським районним судом м. Кіровограда строком на 6 місяців та за змістом якого ОСОБА_6 було заборонено наближатись на відстань менше 200 метрів до місця проживання заявниці.

Про наявність обмежувального припису позивач мав дізнатись зі змісту повідомлення від 13.03.2024 №10367. Також з переглянутих відеоматеріалів вбачається, що позивачу та його напарнику заявницею було пред`явлено для ознайомлення вказаний обмежувальний припис суду, про його існування та зміст неодноразово наголошувалось заявницею під час спілкування з працівниками поліції.

У той же час, встановивши такі обставини, позивачем та іншим працівником поліції не вжито жодних заходів відносно ОСОБА_6 , не повідомлено чергову частину про факт умисного невиконання останнім обмежувальних заходів, не вирішено питання щодо притягнення останнього до передбаченої законом відповідальності за вчинення таких дій. Фактично позивач та його напарник обмежились лише бесідою з ОСОБА_6 , під час якої, відповідно до переглянутих судом відеоматеріалів, останній висловив свою байдужість до наявного обмежувального припису, зазначив, що не збирається його виконувати та неодноразово висловив погрози на адресу ОСОБА_2 , у тому числі побажання смерті останній.

Крім цього, з переглянутих судом відеоматеріалів вбачається, що під час спілкування заявниці з працівниками поліції, її донька - ОСОБА_4 , почала лаятись на свою матір, ОСОБА_2 , у тому числі - нецензурною лайкою, висловлювати погрози відносно неї, побажання смерті, тощо. Фактично через такі погрози з боку ОСОБА_4 заявниця відмовилась від написання будь-яких заяв до поліції, намагаючись уникнути ескалації конфлікту.

Вказані дії відбувались у присутності позивача та його напарника, проте жодної реакції не викликали, жодних зауважень від поліцейських висловлено не було, протиправні дії ОСОБА_4 поліцейськими не зупинялись, оцінка ризиків відповідно до Порядку 369/180 проведена не була.

Незважаючи на таку поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , позивач та його напарник просто залишили місце виклику, повідомивши чергового про те, що факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження, фактично залишивши заявницю у небезпеці.

Таким чином факти, викладені у висновку службового розслідування від 28.03.2024, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду даної справи.

Суд також враховує, що 19.03.2024, під час проведення відповідачем перевірки стосовно неналежного реагування на виклик від 13.03.2024 №10367, було проведено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від постраждалої особи ОСОБА_2 відносно кривдників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в обох випадках визначено високий рівень небезпеки, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП відносно подій 13.03.2024 року, крім цього відносно ОСОБА_4 складено терміновий заборонний припис.

Вказані обставини були встановлені а відповідні дії були проведені уповноваженими на це особами - інспекторами УПП в Кіровоградській області Подоляном В., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а не членами дисциплінарної комісії, як це зазначає позивач.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем допущено неналежне реагування на повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства, зареєстрованого до журналу ЄО Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області від 13.03.2024 №10367, що свідчить про порушення позивачем вимог законодавства щодо запобігання та протидії домашньому насильству та службової дисципліни, а відтак притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим.

Суд приймає до уваги, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року по справі №805/623/16-а, від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, від 22.03.2019 року у справі 804/676/18, від 22.11.2019 року у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 року у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 року у справі №2240/2329/16.

В даному випадку суд приймає до уваги, що відповідачем під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховано характер проступку, попередню поведінку позивача, його ставлення до служби, а відтак застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як сувора догана, суд вважає обґрунтованим.

Будь-яких порушень щодо порядку призначення та проведення службового розслідування та/або винесення спірного наказу судом також не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій та рішень підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача під час прийняття ним оскаржуваного наказу №10 від 28.03.2024, а тому позовні вимоги щодо визнання його протиправним та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, стягненню не підлягають.

Доказів понесення відповідачем судових витрат до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО