Справа № 160/13614/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 серпня 2024 рокуСправа № 160/13614/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу № 352 від 05 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 травня 2024 року через систему "Електронний суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 № 352 від 05 червня 2023 року в частині службового розслідування та притягнення його до матеріальної відповідальності.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/13614/24.

19.06.2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду.

27.06.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову та просить суд у його задоволенні відмовити повністю.

03.07.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить заперечення викладені у відзиві на позов відхилити, а позов задовольнити в повному обсязі.

09.07.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначає, що позов підлягає залишенню без розгляду.

12.07.2024 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.161 КАС України та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин такого пропуску.

До суду 05.08.2024 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що він 29.01.2024 р. отримав позовну заяву від ВЧ НОМЕР_1 по справі №160/27302/23. Позовна заява, ґрунтувалася на доданому в якості додатка до справи - наказі командира ВЧ НОМЕР_1 №352 від 05.06.2023 р., виданого після його звільнення та не доведеного до нього під підпис відповідно до вимог законодавства з моменту видачі і по цей час. Після отримання позову він почав шукати в м.Нікополі, до кого можна звернутися за правничою допомогою. Так як, Нікопольська територіальна громада знаходиться в зоні активних бойових дій та через щоденні обстріли більша частина мешканців міста виїхала, звичайне життя міста значною мірою паралізоване, а офіси адвокатів, які йому були відомими були зачинені. На початку березня 2024 року він дізнався, що в місті є Центр з надання безкоштовної правничої допомоги, після чого 29.03.2024 року йому призначили адвоката. Протягом квітня 2024 року через щоденні обстріли він був вимушений виїхати з міста, наявні документи він передав адвокату, але зустрітись фактично вони не могли.

Позивач додатково в заяві зауважив, що весь час вчасно надавав в межах справи №160/27302/23 процесуальні документи, як то відзив, заперечення, заяви, докази та пояснення, готував зустрічний позов про скасування наказу та вважав, що термін на звернення до суду в нього ще є, оскільки дорівнює шести місяцям. Так як йдеться про захист його порушених прав при проведенні службового розслідування та виданні спірного наказу, що відбулося вже після його звільнення з військової (публічної) служби. 14.05.2024 року ним по справі №160/27302/23 було подано зустрічний позов до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати причини пропуску строку на звернення до суду поважними та поновити строк; об`єднати зустрічний позов з первісним у справі № 160/27302/23 за позовом ВЧ НОМЕР_1 до нього про стягнення завданої матеріальної шкоди державі; визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №352 від 05.06.2023 р. про результати службового розслідування та притягнення його до матеріальної відповідальності. Однак, ухвалою суду від 14.05.2024 р. його зустрічну позовну заяву у справі №160/27302/23 за позовом ВЧ НОМЕР_1 до нього про стягнення завданої матеріальної шкоди йому було повернуто, у зв`язку з чим просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду вже по цій справі.

06.08.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про поновлення пропущеного строку, в яких зазначено, що позивач обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не надав суду жодного доказу поважності причин такого пропуску. Так, позивач обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, повідомляє, що про порушення своїх прав він дізнався 29.01.2024 р., коли він отримав позовну заяву від ВЧ НОМЕР_1 по справі №160/27302/23. А отже беззаперечним є той факт, що процесуальний строк на звернення до суду почав свій перебіг з 29 січня 2024 року. Тобто, підстави наведені у заяві від 05.08.2024 р. для поновлення строку звернення до адміністративного суду, є неповажними, оскільки посилання позивача у заяві на те, що Нікопольська територіальна громада знаходиться в зоні активних бойових дій є загальними, неконкретизованими по відношенню до позивача та зазначеними без надання належних, допустимих і достатніх доказів на їх підтвердження, як реальних перешкод для звернення позивача з даним позовом. Крім того, позивач активно приймав участь у якості відповідача у справі №160/27302/23, оскільки справа розглядалась в загальному порядку при роз`ясненні його прав в судовому засіданні судом було, в тому числі, роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою.

Щодо відсутності адвоката відповідач зазначив, що відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Жодною нормою КАС України не передбачено обов`язковість на користування правничою допомогою, а отже посилання позивача є також загальними, неконкретизованими по відношенню до себе та зазначеними без надання належних, допустимих і достатніх доказів на їх підтвердження, як реальних перешкод для звернення позивача з позовом. У зв`язку з вищевказаним, відповідач просить в задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку відмовити та залишити цю позовну заяву без розгляду.

Розглянувши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 р. у справі №362/643/21 визначила, що військова служба є різновидом публічної служби.

Положеннями ч.5 ст.122 КАС України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою становить 1 місяць.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 року у справі №815/91/18.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Тобто, з врахуванням вище встановленого, строк подачі цього позову повинен обчислюватися з моменту коли позивач дізнався, або мав би дізнатися про наказ ВЧ НОМЕР_1 №352 від 05 червня 2023 року в частині службового розслідування та притягнення його до матеріальної відповідальності.

Як зазначає сам позивач, про порушення своїх прав йому стало відомо 29 січня 2024 року, після отримання позовної заяви по справі №160/27302/23.

Отже відповідно до ч.5 ст.122 КАС України позивач міг звернутися з позовною заявою протягом місячного строку. В порушення вказаних вимог позивач звернувся до суду лише 27 травня 2024 року, коли строк на звернення до суду вже сплинув.

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та триває і на цей час.

Водночас зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану».

Діяльність судів, органів та установ системи правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано статтею 12-2 цього Закону, за приписами якої в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За правилами статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Відтак, позивач міг безперешкодно реалізувати своє право на звернення до суду в межах встановленого законом строку звернення як шляхом подання позовної заяви безпосередньо через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, так і шляхом направлення позовної заяви до суду по пошті або через систему «Електронний суд».

Суд зауважує, що питання поновлення строку на звернення до адміністративного суду з причин, пов`язаних із обстрілами будь-якого населеного пункту України, включаючи Нікопольську територіальну громаду, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Однак, лише посилання на цей факт не може бути підставою для поновлення строку на звернення до адміністративного суду у всіх абсолютно випадках, оскільки позивач має викласти доводи та надати відповідні докази, що обстріли Нікопольської територіальної громади безпосередньо вплинули саме на нього для своєчасного звернення до суду, проте таких доводів не викладено, а доказів не надано.

Крім того, позивач самостійно в межах адміністративної справи №160/27302/23 надавав процесуальні документи, а саме: відзив, заперечення, заяви, пояснення, зустрічну позовну заяву, про що також останній зазначив в заяві про поновлення строку на звернення до суду.

Відтак, доводи позивача щодо відсутності представника є безпідставними та неповажними, оскільки, позивачем не вказано та не надано доказів того, як відсутність представника вплинула на неможливість подання ни позовної заяви в цій справі вчасно.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Верховний Суд у справі № 240/12017/19 вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. За висновком Суду, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.01.2020 року у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі № 360/1870/19, від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22, від 21 грудня 2022 року у справі № 0440/6992/18, від 30 березня 2023 року у справі № 420/1640/19, від 05 липня 2023 року у справі № 826/13146/18, від 13 липня 2023 року у справі №200/10431/21.

Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду, не надано доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску та не наведено достатніх, переконливих аргументів, внаслідок чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Подальший розгляд цієї справи без усунення недоліків, описаних в ухвалі суду є неможливим, недоліки не усунуті, відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

У період з 29.07.2024 року по 25.08.2024 року суддя Кучма К.С. перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим ухвалу постановлено у перший робочий день 26.08.2024 року.

Керуючись ст.ст.171, 240, 294, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду по адміністративній справі № 160/13614/24 - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу № 352 від 05 червня 2023 року залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма