Справа № 480/1954/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2024 року Справа № 480/1954/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1954/24
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
Також позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на його користь судовий збір у розмірі 1378,90 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.02.2024 року працівниками ГУ ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного знаходження (здійснення) діяльності - магазину за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки податковим органом складено акт б/н від 12.04.2024 року.
Актом перевірки, встановлено загальну вартість продукції, що знаходилась на реалізації в розмірі 137 890 грн., а також порушення платником податків п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі - Закон про РРО), а саме ненадання у повному обсязі накладних на товар (складна побутова техніка - обігрівач під газовий балон, кемпінговий програвач, колонки автомобільні - акустичні, відеорегістратори Siaoma, сигналізація на авто Siaoma) та форми ведення обліку товарних запасів за місцем здійснення торгівлі.
З урахуванням положень п. 86.7 ст. 87 ПК України ФОП ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Петрищева О.О. на адресу ГУ ДПС у Сумській області було направлено заперечення до акту перевірки датоване 19.02.2024 року.
Розгляд заперечення відбувався в приміщення ГУ ДПС у Сумській області 20.02.2024 року.
За результатами розгляду заперечення ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки, податковим органом прийнято рішення від 01.03.2024 року №453/12/1818-07-06-05 у формі листа, про відмову у задоволенні заперечення підприємця, яке було направлено на його адресу поштою.
Також, зазначив, що відповідно до ч. 12 ст. 3 Закону про РРО суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
З аналізу п. 12 ст. 3 Закону про РРО вбачається, що обов`язок ведення обліку товарних запасів виникає у ФОП, які проводять спеціальну діяльність в тому числі діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.
Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 р. №231.
Таким чином, у платника податків відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, які не включено до груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.
Як вбачається з акту фактичної перевірки сума залишків товару, що знаходилась на реалізації ФОП ОСОБА_1 на момент перевірки склала 137 890 грн.
Згідно додатку до акту перевірки до складу вартості залишків товарів увійшли акумулятори, вода для електролітів, моторна олива, кемпінговий підігрівач під газовий балон та кемпінговий програвач, які не є технічно складними побутовими товарами, що підлягають гарантійному ремонту. Загальна вартість таких товарів орієнтовно складає 134 400 грн.
Таким чином, при застосуванні фінансової санкції за порушення п.12 ст. 3 Закону про РРО сума вартості товарів, які не включено до груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (134 400 грн.) не враховується.
Слід відмітити, що Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій містить у собі назви груп товарів із зазначенням коду згідно УКТЗЕД.
Відповідність коду товару, що знаходився на реалізації, кодам товарів згідно УКТЗЕД, зазначених у Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, працівниками податкового органу не перевірялась, доказом чого є відсутність таких відомостей в акті фактичної перевірки та відеоматеріали, якими зафіксовано проведення перевірки.
Відтак, податковим органом безпідставно віднесено до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні залишки товарів, що знаходились в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з абз. 1 п. 296.1 ПКУ фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.
Це означає, що такі ФОП не повинні підтверджувати документами (в тому числі первинними документами), витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести лише облік доходів з урахуванням вимог п. 44.1 ПКУ. Водночас такі ФОП повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст. 292 ПКУ).
Документами, які підтверджують дохід ФОП, є документи, що підтверджують надходження коштів на поточний рахунок в банку або надходження готівкових коштів.
В свою чергу, норми п. 12 ст. 3 Закону про РРО визначають обов`язок платника податків у випадку провадження діяльності з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, здійснювати облік таких товарів, а не доходів та витрат.
Облік товарів - це відстеження шляху товару від прийому від постачальника до продажу клієнту та фіксування операцій на всіх етапах: надходження товару, розміщення на складі, переміщення та продаж товару.
Відстеження товару від постачальника здійснюється ФОП ОСОБА_1 через товарні накладні, контроль по оплаті за поставлений товар здійснюється через рахунки (виписки щодо оплати), а реалізація товарів контролюється через касові чеки з РРО.
Тобто, всі господарські операції ФОП фактично відображаються в письмових документах, які і є доказом здійснення товарного обліку.
В акті фактичної перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 надано не у повному обсязі товарні накладні на технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту. Отже порушення підприємцем норм п.12 ст. 3 Закону про РРО знайшло своє відображення саме у частковому ненаданні податковому органу товарних накладних під час фактичної перевірки.
Враховуючи, викладене вважаю за необхідне звернути увагу на те, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського або товарного обліку.
ФОП ОСОБА_1 обрав облікову політику, відповідно до якої первинні документи (накладні від постачальників) зберігаються за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ), а не за місцем реалізації товарів - АДРЕСА_1 .
Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів не є підставою для застосування до ФОП фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №420/7844/20, від 28.02.2018 у справі №810/3247/16, від 07.08.2018 у справі № 825/10/17, від 30.04.2020 у справі №803/954/14, від 05.04.2023 у справі №420/7844/20.
З акту перевірки вбачається, що фактична перевірка тривала 12.02.2024 року з 9:50 год. до 11:50 год., що виключало можливість платника податків надати документи підтверджуючі облік та походження товарів. Тоді, як наказом ГУ ДПС у Сумській області від 05.02.2024 року №284-кн «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » встановлено термін її проведення протягом 10 діб.
Будь-яких зазначень (відміток) в акті фактичної перевірки на підтвердження того, що податковим органом надано ФОП ОСОБА_1 строк для пред`явлення документів, що підтверджують облік та походження товару не має.
При цьому, актом фактичної перевірки не встановлено жодних порушень ФОП ОСОБА_1 порядку ведення обліку товарів, порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій або реалізацію товару без проведення розрахунків через РРО.
З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що висновки контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необгрунтованими та безпідставними.
Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст. 20 Закону про РРО до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Отже, норма ст. 20 Закону про РРО встановлює відповідальність лише за продаж не облікованих товарів, а не за їх наявність за місцем реалізації, а розмір штрафних санкцій залежить від ціни фактично реалізованого товару, який не облікований належним чином.
Окрім того, відповідальність за таке порушення настає за сукупністю одночасно двох умов: не забезпечення обліку товарних запасів та реалізація таких товарів.
Санкція ст. 20 Закону про РРО застосовується у разі реалізації не облікованого товару, в той час як при перевірці, відповідно до Акта фактичної перевірки, не встановлений факт реалізації підприємцем технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (продаж, вручення їх покупцеві або надання в розпорядження) проте, сам факт наявності не облікованого товару не є належним та допустимим доказом реалізації не облікованого товару.
Відтак, вважає, що висновок контролюючого органу про те, що виявлений залишок товарів є свідченням здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є необгрунтованим, неправомірним та таким, що не підтверджується належними та допустимими доказами, а застосування до підприємця штрафної санкції в розмірі вартості всіх товарів, які знаходились в приміщені магазину є протиправним.
Ухвалою суду від 13.03.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
21.03.2024 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін -відмовлено.
01.04.2024 представником ГУ ДПС у Сумській області подано відзив на позовну заяву, в якій не погодився із позовною заявою та зазначив наступне.
Головне управління ДПС у Сумській області керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.4 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України згідно наказу від 05.02.2024 № 284-кп «Про проведення фактичної перевірки» 12.02.2024 р. було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (зокрема магазину за адресою: АДРЕСА_1 ), через який здійснює (проводить) діяльність фізична особа- підприємець ОСОБА_1 .
Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами фактичної перевірки складено акт від 12.02.2024 р. № 1454/18/19/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення: недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог п. 12 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України № 265), у частині ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів/не надання контролюючому органу на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Підприємець знаходиться на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку другої групи), що не суперечить вимогам Кодексу стосовно можливості провадження діяльності за визначеним підприємцем КВЕД _45.32 - Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України № 265. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (абзац перший преамбули Закону України № 265).
Згідно ст. 2 Закону України № 265 термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів». При цьому Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 (далі - Перелік № 231).
Фактичною перевіркою встановлено, що товари (зокрема акустична система (колонки)/відеореєстратор/сигналізація), які реалізуються ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 відповідають визначенню технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій згідно визначеного Переліку №231.
Відповідно до п. 12 ст. З Закону України № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Враховуючи вищевикладене, відповідач наголошує, що твердження позивача щодо того, що у платника податків відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, які не включені до груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту є безпідставним та необгрунтованим.
Зазначений Порядок № 496 визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону України № 265 зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Відповідно до Порядку № 496 документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Відповідно до п. 9 розділу II Порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:
первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;
відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;
первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Згідно приписів п. 10 розділу II Порядку № 496 визначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання (пункт 11 розділу II Порядку № 496).
При цьому слід зазначити, якщо ФОП реалізується товар зазначений у п. 12 ст. З Закону України № 265, зокрема здійснюється продаж технічно складних побутових товарів, вимоги Порядку № 496 щодо ведення обліку на загальних підставах, поширюються стовно всіх видів та категорій товарів. Тобто, згідно норм Закону № 265 за наявності обов`язку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, необхідно здійснювати облік всіх товарів, які знаходяться в продажу, без винятку.
Отже, вважає, що твердження позивача, щодо того, що податковим органом безпідставно віднесено до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні залишки товарів, що знаходилися в магазині за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства.
Також, зазначив, що на початок проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту магазину за адресою: АДРЕСА_1 , через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, Форму обліку та усіх первинних документів, зокрема передбачених Порядком № 496 про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання тощо), які на момент перевірки знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті). Загальна вартість товарів не облікованих у встановленому законодавством порядку згідно опису наявних товарних запасів, що знаходяться в реалізації скала 137 890,00 гривень.
При цьому згідно наданого пояснення підприємцем під час проведення перевірки 12.02.2024, останній зазначив про неможливість надання накладних про походження товару у зв`язку з їх втратою під час війни. Окрім того, у поясненнях зазначено, що форма ведення обліку товарних запасів ведеться в електронному вигляді. На час перевірки надати її не можу, тому що на даний час не працює програма.
Разом з тим, відповідач не погодився із такими твердженнями позивача та надав пояснення, що обставини, які зазначені у позовній заяві, а саме те, що ФОП ОСОБА_1 обрав облікову політику , відповідно до якої первинні документи (накладні від постачальників) зберігаються за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ), а не за місцем реалізації товарів - АДРЕСА_1 суперечать тім доводам, які позивач зазначив у поясненнях під час проведення перевірки .
Таким чином при проведенні фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_1 ) встановлено недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог п. 12 ст. 3 Закону України № 265 у частині ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів на загальну суму 137 890,00 грн,
У позовній заяві позивач зазначає про те, що норма ст. 20 Закону про РРО встановлює відповідальність лише за продаж не облікованих товарів, а не за їх наявність за місцем реалізації, а розмір штрафних санкцій залежить від ціни фактично реалізованого товару, який не облікований належним чином. Головне управління ДПС у Сумській області не погоджується з даним твердженням та повідомляє наступне.
Відповідно до ст. 20 Закону України № 265 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Окремо слід зазначити, що Закон України № 265 є спеціальним та основним нормативно-правовим актом, який регулює порядок проведення розрахунків та передбачає відповідальність суб`єктів господарювання за порушення його норм, у вигляді застосування контролюючим органом фінансових санкцій, згідно визначених розмірів розділом V цього Закону. При цьому Закон України№ 265 визначає контроль за здійсненням саме розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг і не встановлює контролю за обігом певних груп товарів чи послуг.
Таким чином, ГУ ДПС в Сумській області наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача, адже позивачем жодним доказом не спростовано протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 05.02.2024 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ №284-кн про проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (зокрема місць здійснення розрахунків, магазину за адресою: АДРЕСА_1 , через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 , юридична податкова адреса: АДРЕСА_2 (а.с.14).
12.02.2024 року працівниками ГУ ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного знаходження (здійснення) діяльності - магазину за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки податковим органом складено акт фактичної перевірки б/н від 12.04.2024 року (а.с.15-17).
Актом перевірки, встановлено порушення платником податків п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі - Закон про РРО).
ФОП ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Петрищева О.О. на адресу ГУ ДПС у Сумській області було направлено заперечення до акту перевірки датоване 19.02.2024 року (а.с.18-20).
01.03.2024 ГУ ДПС у Сумській області за результатами розгляду заперечення ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки, податковим органом прийнято відмову №453/12/1818-07-06-05, якою відхилено заперечення позивача на акт перевірки (а.с.37-39).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі- ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Пунктом 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених в підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7).
Щодо висновків контролюючого органу в акті перевірки б/н від 12.04.2024 року про не ведення позивачем в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, суд зазначає наступне.
Досліджуючи акт перевірки судом встановлено, що відповідачем встановлено порушення позивачем порядку обліку товарів, оскільки на час проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 були відсутні первинні документи на товар.
Так, суд зазначає, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).
Такі положення ПК України кореспондуються із положеннями пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, які передбачають, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
П.1 ст.3 Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 р. № 231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій».
Так, згідно опису товарів фактичних залишків за адресою: Сумська область, м.Суми, вул.Харківська, 32 станом на 12.02.2024, судом встановлено наявність у позивача серед фактичних залишків товару станом на 12.02.2024: відеореєстратора МІХ 5-1 шт. вартістю 1590 грн., автомобільної сигналізації Х6-1 шт. вартістю 820 грн., колонки- 1 шт, вартістю 1050 грн. (а.с.68 звор.бік).
Відповідно до вищезазначеного Переліку відеореєстратори, акустичні системи (колонки), сигналізації віднесені до груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні.
Згідно з пунктами 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У силу імперативних приписів пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Отже, в розумінні пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи які окремо засвідчують обставину «облік» товарів.
Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 затверджено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку».
Так, згідно із пунктом 2 Розділу І Порядку № 496 визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).
При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
У контексті дослідження питання подання платником первинних документи, які підтверджують облік та походження товарів, суд вважає за необхідним навести правову позицію Верховного Суду, яка викладена в його постанові від 30 квітня 2020 року у справі №803/954/14, згідно якої «…Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг…».
Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так на стадіях судового процес, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. У свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливо доводи i надати докази на їх підтвердження. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 826/7704/16.
Судом встановлено, що до позовної заяви представником позивача додано копії видаткових накладних, які свідчать про походження товару, який реалізовувався у місці продажу (господарському об`єкті), за адресою: АДРЕСА_1
Водночас, представник позивача не надав суду доказів того, що ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки, чи під час подачі заперечень на акт перевірки, подавав контролюючому органу документи, які підтверджують облік та походження товарів, а саме затверджену Порядком № 496 Форму ведення обліку товарних запасів.
При цьому, не надано відповідної Форми ведення обліку товарних запасів, що затверджена Порядком № 496, і до заяв по суті справи під час судового розгляду.
Вказане свідчить про правомірність висновків перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, що виразилося у здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів на загальну вартість 3460 грн.
Водночас суд не погоджується із доводами податкового органу про поширення п.12 ст. статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме на застосування штрафних санкцій на товари, що не віднесені до Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні на суму 134430 грн., виходячи з наступного.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку № 496).
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Згідно пункту 85.2 статті 85 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Отже, облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до пункту 12 статті 3 Закону, а стаття 20 цього Закону передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку так і в разі ненадання суб`єктом господарювання під час перевірки документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу/господарському об`єкті.
Водночас, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Крім того, згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фінансова санкція застосовується у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.
Тобто для визначення розміру відповідної санкції за порушення обліку товарів обов`язковою умовою є підтвердження, що такий товар відноситься до категорії тих, що підлягає обліку.
Як вбачається з матеріалів справи згідно опису товару фактичних залишків за адресою: АДРЕСА_1 станом на 12.02.2024 становить 137890 грн., разом з тим, жодних доказів про віднесення товарів на суму 134 430 грн. до категорії тих, що підлягає обов`язковому обліку, згідно Переліку №231 податковим органом не надано, у зв`язку із чим висновки, зазначені у акті фактичної перевірки, про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» є необґрунтованими.
Суд звертає увагу, що висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» в частині застосованої фінансової санкції в розмірі 134 430 грн. не підтверджується жодними доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 134 430 грн.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частинами 1-3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд робить висновок, про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 134430, у зв`язку із чим позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 8).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук