Справа № 120/5962/20-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа №120/5962/20-а

адміністративне провадження №Зі/990/98/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Жанни Миколаївни від розгляду справи № 120/5962/20-а за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 120/5962/20-а за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

14 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи № 120/562/20-а.

У вказаній заяві, ОСОБА_1 зазначає, що у цій справі (№ 120/5962/20-а) ним оскаржується наказ керівника Вінницької обласної прокуратури від 16 жовтня 2020 року № 290к, яким позивача звільнено з посади прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку область, прокуратури Вінницької області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Підставою для прийняття вказаного наказу стало рішення Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15 липня 2020 року № 20.

За доводами позивача, рішення Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15 липня 2020 року № 20 містить недостовірну інформацію та ознаки підроблення, що зумовило звернення позивача до суду. Рішення Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15 липня 2020 року № 20 було предметом судового розгляду у справі № 120/4014/20-а. Позивач зауважує, що головуючою суддею при розгляді касаційної скарги у справі № 120/4014/20-а була Мельник-Томенко Ж.М. , яка вже висловила свою позицію у постанові від 23.02.2023, якою залишено в силі рішення судів попередніх інстанцій, якими рішення Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15 липня 2020 року № 20 визнано правомірним.

Крім того, заявник вказує, що Мельник-Томенко Ж.М. у період з червня 2007 року по січень 2011 року була суддею Вінницького окружного адміністративного суду, з січня 2011 року по жовтень 2018 року - суддею, заступником голови Вінницького апеляційного адміністративного суду, з жовтня 2018 по травень 2019 - суддею та заступником голови Сьомого апеляційного адміністративного суду. Позивач зазначає, що займаючи посаду заступника голови Вінницького апеляційного адміністративного суду, Сьомого апеляційного адміністративного суду, суддя Мельник-Томенко Ж.М. упродовж тривалого часу була керівником для суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, які виносили оскаржувану позивачем постанову у справі № 120/5962/20-а, а тому, на думку заявника, існують обґрунтовані підстави вважати, що не виключається можливість підтримки їх ділових та особистих стосунків, спілкування внаслідок довготривалого знайомства, що може негативно вплинути на всебічність, повноту та неупередженість під час розгляду цієї справи.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. - визнано необґрунтованою та передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи № 120/5962/20-а, до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для розгляду заяви.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09 вересня 2024 року указану заяву про відвід судді передано на розгляд судді Губській О.А.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу судді Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи № 120/5962/20-а, Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Білух проти України», заява № 33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас зазначені у заяві ОСОБА_1 про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. аргументи фактично свідчать про його незгоду з процесуальними діями (рішеннями) судді зокрема, постановою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 120/4014/20-а, що в силу приписів частини четвертої статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В решті наведені заявником доводи, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення суддею Мельник-Томенко Ж.М. дій, які б свідчили про її упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді не наведено.

Посилання заявника на можливий негативний вплив на всебічність, повноту та неупередженість під час розгляду справи судді, через попередні службові, а можливо особисті стосунки судді Мельник-Томенко Ж.М. з суддями судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких оскаржується у цій справі не свідчить про її необ`єктивність та упередженість, а є, фактично, припущенням заявника та не ґрунтується на об`єктивних фактах чи конкретних діях судді.

Отже, заявник, посилаючись на упередженість та необ`єктивність судді Мельник-Томенко Ж.М., не навів жодних обставин вчинення суддею дій, які б свідчили про її упередженість чи ставили під сумнів її безсторонність.

Відтак, наведені заявником доводи, в обґрунтування поданої заяви про відвід не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, здійснивши аналіз усіх доводів та аргументів, що містяться в заяві про відвід, Суд дійшов висновку, що вона не містить обставин, визначених статтями 36, 37 КАС України, за наявності яких суддя підлягає відводу.

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Жанни Миколаївни від участі у розгляді справи № 120/5962/20-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

О.А. Губська,

Суддя Верховного Суду