Справа № 380/20996/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20996/23 пров. № А/857/14785/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 380/20996/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЖелік О.М.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/20996/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.08.2022 року: №1-1329, №1-1329, №1-1329 та №1-1329.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року частково задоволено позовні вимоги позивача та визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.08.2022 року №1-1329 та від 24.08.2022 року №1-1329, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції безпідставно не ураховано, що скаржник є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак на нього поширюється дія підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) під час нарахування зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майне відмінне від земельної ділянки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що є правомірними та не підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення від 24.08.2022 року:

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11949,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 398,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 13404,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 446,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Позаяк у матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі позивачем до складу статутного фонду ТОВ Стенятинське зазначених об`єктів нерухомості.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до протоколу зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Стенятинське від 19.12.2016, фізичною особою ОСОБА_1 внесено в рахунок збільшення розміру статутного капіталу товариства наступне майно: нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній корівник) загальною площею 1611,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ); нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній свинарник відгодівлі) загальною площею 924,8 кв.м. ( АДРЕСА_1 ); нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній свинарник чотирьохрядний) загальною площею 1180,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

Згідно зі статутом Товариства з обмеженою відповідальністю Стенятинське в редакції від 2016 року, предметом діяльності товариства є виробництво, виготовлення, переробка та реалізація товарної сільськогосподарської продукції на засадах підприємництва, здійснення інших видів діяльності, пов`язаних з аграрним виробництвом, виробництво продукції та товарів, торгівельна посередницька діяльність, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності (пункт 4.2 розділу 4 Статуту).

Статутний капітал Товариства розподіляється між учасниками наступним чином: ОСОБА_1 978000 грн. (дев`ятсот сімдесят тисяч гривень) 90,1%, а саме: 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) в грошовому виразі та 948000 грн. (дев`ятсот сорок вісім тисяч гривень) майном, зокрема: нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній корівник) загальною площею 1611,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ); нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній свинарник відгодівлі) загальною площею 924,8 кв.м. (Львівська область, Сокальський район, с. Стенятин, вул. Зелена, буд. 215); нежитлова одноповерхова цегляна будівля (колишній свинарник чотирьохрядний) загальною площею 1180,1 кв.м. (Львівська область, Сокальський район, с. Стенятин, вул. Зелена, буд. 216) (пункт 5.6 розділу 5 Статуту).

Відповідно до акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Стенятинське від 12.01.2022, громадянин України ОСОБА_1 передав, а ТОВ Стенятинське прийняло в рахунок додаткових вкладів учасників до статутного капіталу товариства нерухоме майно, а саме: нежитлову двоповерхову цегляну будівлю (контора колгоспу) загальною площею 413,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48, номер запису про право власності 11985111; нежитлову цегляну будівлю (майстерня тракторної бригади) загальною площею 652,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48, номер запису про право власності 11985269; нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (корівник) загальною площею 1611,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48, номер запису про право власності 13721150; нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (свинарник відгодівлі) загальною площею 924,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48, номер запису про право власності 13489429; нежитлову одноповерхову цегляну будівлю (свинарник чотирьохрядний) загальною площею 1180,1 кв.м., розташовану за адресою: Львівська область, Сокальський район, село Стенятин, вулиця Зелена, будинок 216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48, номер запису про право власності 13341368.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю Стенятинське зареєстроване як юридична особа з 02.06.1997, видами економічної діяльності товариства є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, 01.46 Розведення свиней, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 10.11 Виробництво м`яса.

Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення:

від 24.08.2022 року №1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 12402,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 413,40 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

від 24.08.2022 року №1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11949,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 398,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

від 24.08.2022 року №1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 35403,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 1180,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

від 24.08.2022 року №1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 13404,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 446,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області протиправними, звернувся до суду з метою їх скасування.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Відповідно до пп. 54.3.3 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених ПК України або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору є контролюючий орган.

Статтею 266 ПК України закріплено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

У свою чергу база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11.10.2023 фізична особа ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) з 2015 року володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості:

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля, зерносклад), спільна сумісна власність, загальною площею 394,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 03.03.2016;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля, (склад на зерно), спільна сумісна власність, загальною площею 446,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 03.03.2016;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля, зерносклад), спільна сумісна власність, загальною площею 398,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 01.03.2016;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля, зерносклад), спільна сумісна власність ,загальною площею 344,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 23.02.2016;

- реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля, будівля ваги), спільна сумісна власність, загальною площею 158,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 06.08.2015.

Пунктом 266.5 ст.266 ПК України закріплено порядок встановлення ставок податку зокрема для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб ставки податку, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до Рішення Стенятинської сільської ради Сокальського району Львівської області „Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) на території Стенятинської сільської ради від 20.05.2020 №458 на 2021 рік ставка податку для об єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб становить 0,5%. мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування, дане рішення розміщене у відкритому інформаційному доступі.

З матеріалів справи убачається, що Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення рішення від 24.08.2022 року:

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11949,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 398,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 13404,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 446,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій доказів передачі зазначених об`єктів нерухомості до складу статутного фонду ТОВ Стенятинське.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

У своїх доводах скаржник посилається на те, що контролюючим органом при винесені оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не застосовано положення п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, згідно якого не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Проте, застосування пільги, що передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, передбачає наявність двох умов:

перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;

друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (що, власне, випливає із обраного законодавцем класу будівель).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких доказів того, що описані вище будівлі, які за своїм прямим призначенням призначені для використання сільськогосподарській діяльності, використовувались (прямо чи побічно) ним у виробництві, переробці сільськогосподарської продукції.

Скаржник у апеляційній скарзі стверджує, що у нього є статус сільськогосподарського товаровиробника. Позивач також переконує, що здійснює сільськогосподарську діяльність (товаровиробництво), оскільки, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований фізичною-особою підприємцем з 02.08.2021 року номер запису: 000007133, види діяльності згідно КВЕД: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; 01.19 вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.29 вирощування інших багаторічних культур; 01.50 змішане сільське господарство; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 52.10 складське господарство.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Однак як свідчать фактичні обставини (які не заперечуються), позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку з основним видом діяльності за КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

За наявною інформацією в ІКС «Податковий блок», в податковій декларації з єдиного податку за 2021 рік (від 07.02.2022 №), зазначено доходи, які отримані від надання послуг вантажним автомобільним транспортом, відомості про об`єкти оподаткування платника податку відсутні, що також не спростовано позивачем.

Однак, факт заняття скаржником підприємницькою діяльністю за якою отримано доходи від надання послуг вантажним автомобільним транспортом, у якій він використовує спірні об`єкти нерухомості, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування ним пільги, визначеної підпунктом «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається особисто виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отож, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Натомість, позивач в порушення ч 1ст. 77 КАС України не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанцій доказів зайняття ним сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг.

Як наслідок позивач не відноситься до сільськогосподарських товаровиробників, який використовує у межах власної сільськогосподарської діяльності нежитлові будівлі площею 398,30 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та площею 446,80 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Також колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві посилався на те, що є учасником ТОВ «Стенятинське», яке є сільськогосподарським товаровиробником і не здає нежитлові будівлі в оренду, лізинг, позичку та використовує спірні об`єкти нерухомості у межах провадження сільськогосподарської діяльності. Однак за діючого правового регулювання приведені позивачем обставини, не впливають на можливість застосування ним пільги, визначеної підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (постанова Верховного Суду від 11.04.2023 у справі №380/18104/21).

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальних підставах, а тому Головним управлінням ДПС у Львівській області правомірно винесено податкові повідомлення рішення від 24.08.2022 року:

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11949,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 398,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

№1-1329, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 13404,00 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 446,80 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як наслідок Головне управління при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень рішень діяло на підставі та в межах чинного законодавства України, а податкові повідомлення-рішення від 24.08.2022 року №1-1329 та №1-1329 є законними.

Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року у справі №380/20996/23 в частині позовних вимог у задоволенні, яких було відмовлено ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи.

Отож колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 380/20996/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос