Справа № 160/21837/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 вересня 2024 рокуСправа № 160/21837/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев Андрій Олексійович, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 203 від 17.06.2022 року.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 з 11 квітня 2022 року.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 16 серпня 2024 року позовну заяву залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви, з урахуванням зауважень суду, разом із копіями такої позовної заяви.

21 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, у якій зазначено інформацію щодо електронного кабінету сторін.

Водночас, вирішуючи питання про відкриття провадження судом встановлено, що позивачем пропущений строк на звернення до суду з цим позовом, а наведенні причини для його поновлення є безпідставні і не свідчать про їх поважність, оскільки позов подано до суду майже через два роки після отримання оскаржуваного рішення.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 26 серпня 2024 року позовну заяву залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

04 вересня 2024 року на виконання вимог ухвали від 26 серпня 2024 року до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій позивачка зазначила, що у період з 2022 року по травень 2024 року вона неодноразово зверталась до медичних закладів та проходила лікування, що підтверджується належними доказами поданими до цієї заяви.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивні непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративні позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належиш доказами. Незнання про порушення через байдужість до свого прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 320/5468/18 та від 22.08.2019 у справі 2а-175/1625/15 (адміністративне провадження № К/9901/21037/19, № К/9901/7971/18).

Дана позиція суду, в частині відліку строку з якого особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав в спірних правовідносинах, узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.03.2021 р. по справі № 240/12017/19 та постанові від 22.07.2021 року № 420/718/21.

У постанові від 31.03.2021 по справі N 240/12017/19 суд Касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Крім того, Касаційний суд звернув увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Позивачка у заяві про поновлення строку не зазначила, які об`єктивно непереборні, істотні перешкоди заважали їй звернутися до суду із позовними вимогами до Пенсійного фонду або уповноважити на це представника.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо.

Суд зауважує, що позивачці було відмовлено в призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.06.2022 р., про що було повідомлено листом від 27.06.2024 року, отже позивачка в червні 2022 року була обізнана про відмову у переході на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Посилання позивачки на постійні звернення до медичних закладів не свідчить про поважність причин пропуску строку майже на 2 роки після отриманого оскаржуваного рішення. Суд, зауважує, що позивач не була позбавлена права звернутися за професійною правничою допомогою для захисту свого порушеного права.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачка не надала суду доказів та не навела об`єктивних та переконливих причин, які завадили позивачу надіслати позовну заяву до суду у строк встановлений ст. 122 КАС України.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановлений ст. 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку на звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

При цьому, суд зауважує, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права на пенсійне забезпечення та звернення до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії, а у разі відмови у її призначенні, звернутися до суду у встановлений законом строк.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ч. 2 ст. 123, п.1 ч.4 ст.169, ст. КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев