Справа № 440/12364/23
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 440/12364/23

адміністративне провадження № К/990/31230/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Прокопенка О.Б. перевіривши касаційну скаргу Полтавської митниці на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №440/12364/23 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання незаконними та скасування окремих пунктів наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Полтавської митниці, у якій просить:

- визнати незаконним та скасувати пункт 1 та пункт 4 наказу Полтавської митниці №240-о від 03 серпня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на державній службі та на посаді завідувача сектору з питань запобігання та протидії корупції Полтавської митниці з 08 серпня 2023 року;

- стягнути з Полтавської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за вирахуванням податків та обов`язкових платежів починаючи з 08 серпня 2023 року по день поновлення на посаді.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 26 червня 2024 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Визнав незаконним та скасував пункт 1 та пункт 4 наказу Полтавської митниці №240-о від 03 серпня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновив ОСОБА_1 на державній службі та на посаді завідувача сектору з питань запобігання та протидії корупції Полтавської митниці з 08 серпня 2023 року.

Стягнув з Полтавської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за вирахуванням податків та обов`язкових платежів починаючи з 08 серпня 2023 року по день поновлення на посаді у розмірі 390 165 грн 93 коп.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

09 серпня 2024 року Полтавська митниця втретє звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити у силі рішення суду першої інстанції. Крім того, відповідач просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з перебуванням судді Прокопенка О.Б. у відпустці, питання щодо касаційної скарги Полтавської митниці вирішується після виходу судді з відпустки.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункти 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», як спеціальної у спірних правовідносинах у період дії воєнного стану. Відповідач вважає, що надання Верховним Судом правового висновку з визначенням пріоритету цієї норми у порівнянні із положенням абзацу 2 частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», надасть можливість усунути їх колізію та визначить правильність їх застосування як суб`єктами владних повноважень в інституті державної служби так і судами під час розгляду спірних правовідносин з проходження державної служби у специфічних умовах воєнного стану запровадженого в Україні.

Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Скаржник указує на положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», проте не наводить об`єктивних підстав щодо необхідності їхнього тлумачення саме щодо правовідносин, які виникли у цій справі, обмежившись описом обставин цієї справи та незгодою із прийнятим у справі рішенням.

Касаційна скарга не містить вмотивованих доводів щодо того, який вплив висновку Верховного Суду у цій справі буде мати для вирішення спору по суті, як і не містить аргументів їх неправильного застосування та підстав для формування такого висновку (усунення колізії, визначення пріоритету між нормами, тлумачення норми, т.і.).

Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім того, як убачається зі змісту скарги, відповідач не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення обставин справи та оцінки доказів у справі, зокрема, з тим, що посада, на яку був призначений ОСОБА_1 з 08 лютого 2023 року згідно наказу Полтавської митниці № 28-о, не була скорочена, тому не було підстави звільняти з посади завідувача сектору в секторі з питань запобігання та протидії корупції саме у зв`язку зі скороченням посади на якій він працював.

Слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає недоведеними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України скаржником не зазначено.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Полтавської митниці на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №440/12364/23 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Прокопенко