Справа № 160/28837/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позивачка 06.11.2023 р. звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 01.09.2020 р. про припинення в нарахуванні їй пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , який за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 р. по справі № 177/2617/13-ц визнано безвісно відсутнім, на утриманця ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області поновити їй нарахування пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , який за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 р. по справі № 177/2617/13-ц визнано безвісно відсутнім, на утриманця ОСОБА_2 , з моменту її звернення до відповідача, тобто з 05.09.2023 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 по справі № 177/2617/13-ц визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 безвісно відсутнім з 01 червня 2011 року. Вищезазначене рішення стало підставою для призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 . Однак з 2020 року відповідачем безпідставно припинено виплату призначеної пенсії. Вважаючи такі дії протиправними позивачка звернулася до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 р. вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати уточнену редакцію позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, в якій уточнити позовні вимоги та надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.
07 грудня 2023 року від позивачки надійшла заява, в якій вона просила продовжити строк на усунення недоліків, у зв`язку з тим, що вона звернулась із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про отримання рішення щодо припинення виплати їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Як вбачається із заяви позивачки до ПФУ від 24.11.2023 р., вона просила надати їй копію рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 01.09.2020 р. про припинення нарахування пенсії.
15 січня 2024 року від позивачки надійшла копія листа ПФУ від 21.12.2023 р., згідно з яким ПФУ на звернення позивачки від 24.11.2023 р. повідомляє, що роз`яснення порушеного заявницею питання надане листом від 04.10.2023 р., який їй було направлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Строк звернення до суду позивачкою не пропущено, оскільки позов подано 06.11.2023 р., при тому, що доказів, які б свідчили про те, що позивачка дізналась про порушення своїх прав раніше, ніж з відповіді відповідача від 04.10.2023 р. Доказів того, що відповідач раніше вказаної дати повідомив про причини припинення виплати пенсії позивачці немає.
Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив таке.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 по справі № 177/2617/13-ц визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 безвісно відсутнім з 01 червня 2011 року.

Вищезазначене рішення стало підставою для призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 .

15.07.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області був направлений запит за вих.№ 0400-0313-8/56204 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області з проханням перевірити факт роботи ОСОБА_3 (ІПН № НОМЕР_3 ).

Листом від 06.08.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про неможливість перевірити факт роботи ОСОБА_3 (ІПН № НОМЕР_3 ) за жовтень 2018 року, який працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .

Листом від 04.10.2023 №48366-38379/Д-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що 22.08.2016 позивач отримувала пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за чоловіка ОСОБА_3 , який за рішенням Криворізького районного суду від 13.02.2014 по справі Nє 177/2617/13-ц визнаний безвісно відсутнім. У липні 2020 року було встановлено, що в ресстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування наявна інформація про сплату страхових внесків у жовтні 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 за ОСОБА_1 . Згідно наданого звіту ФОП ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, ОСОБА_1 був прийнятий з 24.10.2018 сортувальником - складальником брухту та відходів, з 01.11.2018 звільнений з роботи. З огляду на зазначене, з 01.09.2020 виплату пенсії позивачці припинено.

Не погоджуючись з припиненням виплати по втраті годувальника позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст.46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" № 2505-VІII (далі - Закон № 2505-VІII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2505-VІII особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 2505-VІII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 4 ст. 6 Закону № 2505-VІII передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Пенсійне забезпечення громадян реалізується відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058).

Відповідно до статті 36 Закону України № 1058 Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

За приписами частини 3 статті 36 Закону № 1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абз. 2 п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

За приписами абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, призначається на період, протягом якого така особа зберігає цей правовий статус. Виплата такої пенсії припиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин.

З аналізу вищевказаних норм суд доходить висновку, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин встановлений вичерпний перелік умов, до яких відносяться: непрацездатність членів сім`ї особи, яка зникла безвісти; перебування на повному утриманні годувальника (за виключенням дітей); сплив одного місяці з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Як встановлено судом, Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 по справі № 177/2617/13-ц визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 безвісно відсутнім з 01 червня 2011 року.

Вищезазначене рішення стало підставою для призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідачем відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що у липні 2020 року було встановлено, що в ресстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування наявна інформація про сплату страхових внесків у жовтні 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 за ОСОБА_1 . Згідно наданого звіту ФОП ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, ОСОБА_1 був прийнятий з 24.10.2018 сортувальником - складальником брухту та відходів, з 01.11.2018 звільнений з роботи. З огляду на зазначене, з 01.09.2020 виплату пенсії позивачці припинено.

Такі доводи відповідача суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-IV виплата такої пенсії припиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин.

Однак, матеріали справи не містять доказів з Єдиного реєстру досудових розслідувань або Єдиного реєстру осіб про встановлення місцеперебування особи, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин.

Суд зазначає, що рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 року по справі № 177/2617/13-ц набуло законної сили та залишається чинним на момент розгляду цієї справи.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській безпідставно припинило виплату пенсії по втраті годувальника.

Як вбачається з службової записки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.09.2020 р., виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено. Разом з тим, як вбачається з службової записки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.04.2024 р., виплату пенсії ОСОБА_1 припинено. Проте, доказів того, що наявне рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про припинення (призупинення) виплати пенсії відповідач не надав.

Отже права позивача у спірних правовідносинах порушуються не рішенням відповідача, а діями щодо припинення (призупинення) виплати пенсії, у звязку з чим в частині вимог про скасування рішення належить відмовити, визнавши протиправними саме дії відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачка просить поновити виплату їй пенсії з 05.09.2023 р., тобто з моменту її звернення до відповідача, відтак, суд, з урахуванням меж позовних вимог, дійшов висновку про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії з 05.09.2023 р.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення (призупинення) виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 .

Зобов`зяати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по втраті годувальника з 05.09.2023 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко