Справа № 280/6275/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 вересня 2024 року (16:50)Справа № 280/6275/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн., за періоди лікування з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди лікування з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у спірні періоді позивач перебував на лікуванні за наслідками поранення, отриманого під час виконання завдань по захисту Батьківщини. Вважає, що оскільки поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, то має право на нарахування додаткової винагороди за період, коли позивач проходив стаціонарне лікування, у відповідності до приписів Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, виходячи із 100000 грн. на місяць.

Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Також зазначає, що поранення позивач отримав 01.06.2022, лікування наслідків поранення позивача тривало з 03.06.2022 по 28.06.2022. За вказаний період позивач отримав 98550 грн., у відповідності до Постанови №168. Перебування позивача у закладах лікування у липні-вересні 2022 року відбувалось за власним бажанням позивача, без повідомлення командування, за самостійним зверненням до закладів надання медичної допомоги, а тому позивач не має права на отримання додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн. Також відповідач зазначає, що позивач 10.10.2022 отримав висновок ВЛК до військової частини не повернувся, повідомлення про вчинення позивачем злочину, відповідальність за яке передбачена ст. 408 КК України скеровано до правоохоронних органів. Просить відмовити у задоволенні позову.

Щодо посилань представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що це питання було вирішено ухвалою від 10.07.2024 та суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до Довідки про обставини травми від 23.08.2022 №1542 (а.с.35), 01.06.2022 під час перебування на бойовому чергуванні позивач отримав травму та поранення. Травма та поранення ОСОБА_1 отримані під час бойових дій із забезпечення, здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування агресії з боку ЗС Російської федерації на території Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи позивач у червні 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема, внаслідок отриманої 01.06.2022 вибухової травми, про що зазначено у виписках, а саме:

з 03.06.2022 по 04.06.2022 (виписний епікриз №11967, (а.с.23);

з 05.06.2022 по 11.06.2022 (перевідний епікриз амбулаторного (стаціонарного) хворого №2231, (а.с.21);

з 11.06.2022 по 28.06.2022 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1358, (а.с.27).

Також, у липні-вересні 2022 року позивач перебував на стаціонарних лікуваннях, не пов`язаних із отриманим 01.06.2022 пораненням, а саме:

з 04.07.2022 по 18.07.2022 (виписний епікриз (а.с.24);

з 19.07.2022 по 17.08.2022 (виписний епікріз (а.с.25);

з 20.08.2022 по 23.09.2022 (виписний епікріз (а.с.26)

Відповідно до Витягу із протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 11.02.2023, травма і поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.30).

Також, відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2567 від 22.04.2024, позивач у період з 01.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а.с.31).

16.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виплатити йому додаткову грошову винагороду, проте, з огляду не незадоволення заяви позивача, останній звернувся до суду із цим позовом, оскільки вважає, що відповідач вчиняє протиправну бездіяльність щодо не виплати додаткової винагороди передбаченої у розмірі виходячи зі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Так, позивач вважає, що має право на нарахування та виплату додаткової винагороди передбаченої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі виходячи зі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідно до пункту 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, відповідно до пункту 1 Постанови №168, підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень є те, що військовослужбовці: 1) беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, суд зазначає, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.

За відсутності документального підтвердження неведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000,00 грн. не виникає.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260) визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач 01.06.2022 отримав поранення та перебував на стаціонарному лікуванні у спірний період, зокрема, з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022.

Відповідно до картки особового рахунку позивача (а.с.41), за червень 2022 року позивачу нарахована додаткова винагорода у розмірі 100000 грн., пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у червні 2022 року.

Відтак, підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у період з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, у відповідності до приписів Постанови №168, відсутні.

Щодо виплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022, суд зазначає наступне.

Згідно доданої до позову виписки (а.с.24), у період з 04.07.2022 по 18.07.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом: Змішана дисциркуляторна енцефалопатія 3ст., (гіпертонічна, атеросклеротична, посттравматична) на тлі посттравматичних кістозно-гліозних змін обох лобних та лівої скроневої часток, легка конвекситальна атрофія, вестибулярний с-м, цефалгічний с-м, лікворно-гіпертензіонний с-м, нейрокогнітивний с-м, астено-невротичний с-м. ДДУХ ШВХ, ПВХ. Вертеброгенна цервікокраніалгія (грижа дисків С5,С6, протрузії дисків СЗ, нестабільність шийного відділу хребта), люмбоішіалгія з радикулопатію Ь5 зліва, больовий м`язово-тонічний с-м, хронічно рецидивуючий перебіг, ст.загострення. Церебральний атеросклероз 3 ст. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ДВДР.

Також, згідно виписного епікрізу (а.с.25), у період з 19.07.2022 по 17.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з основним діагнозом: посткомоційний синдром. Посттравматичний стресовий розлад. F07.2 F43.1.

У період з 20.08.2022 по 23.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні (виписний епікриз, а.с.26), діагноз: посткомоційний синдром. Посттравматичний стресовий розлад. F07.2 F43.1.

Суд погоджується із позицією відповідача, що лікування позивача після отриманого поранення закінчилось 28.06.2022, та у виписках позивача, за період з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022 зазначений основник діагноз: вибухова травма.

В той же час, виписки (епікризи) щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні у періоди з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 не містять такого діагнозу.

Отже, позивачем до матеріалів справи не надані документи (належні докази), з яких би вбачалося, що він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому суд вважає, що позивачем не доведена обставина, яка б підтверджувала його право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у вказані періоди.

Щодо посилання позивача на Витяг із протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 11.02.2023 та на Довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2567 від 22.04.2024, то суд зазначає, що вказаними доказами підтверджується, що травма і поранення позивача, отримані 01.06.2022 пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.30) та підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а.с.31).

В той же час, вказані обставини не заперечуються відповідачем та не ставляться під сумнів судом.

Однак, на думку суду, такі докази не доводять того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 у зв`язку із отримання ним поранення 01.06.2022.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що приписами ч.1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, на позивача при зверненні до суду із відповідним позовом покладено обов`язок доведення заявлених позовних вимог. Проте, доказів, які б доводили обґрунтованість позову суду не надано.

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеному, позовна заява задоволенню не підлягає, а тому, відповідно, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.09.2024.

Суддя Ю.В. Калашник