Справа № 440/10471/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 вересня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/10471/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду у справі №440/10471/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.09.2022 №п/с10;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 04.05.2018 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок коефіцієнтів заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за весь період з 06.01.2017 (дати прийняття на роботу) по дату прийняття рішення;

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі документів, що свідчать про особливі заслуги перед Україною;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 09.08.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до "Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 у розмірі 34% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 09.08.2022.

Рішення набрало законної сили 19.09.2023.

На виконання вказаного судового рішення судом 10.10.2023 видано виконавчі листи.

05.06.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю у справі №440/10471/22.

Заява мотивована тим, що на виконання рішення суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22 Полтавським окружним адміністративним судом 10.10.2023 видано виконавчі листи. Виконавчі листи перебували на примусовому виконанні, однак державними виконавцями прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження. На час звернення із даною заявою рішення суду, на підставі якого видано виконавчі листи Полтавським окружним адміністративним судом, у цій справі не виконано, розмір середнього заробітку залишився тим, що й був до судового розгляду по справі №440/10471/22, а саме - 3764,40 грн; розрахунок коефіцієнтів заробітної плати не здійснено.

Ухвалою суду від 07.06.2024 заява ОСОБА_1 була призначена до розгляду в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою було зобов`язано, крім іншого, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надати суду інформацію щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22, докази на підтвердження виконання рішення (за наявності).

13.06.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надійшли письмові пояснення на заяву про встановлення судового контролю. У поясненнях зазначено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року у справі №440/10471/22 виконано в частині зобов`язань, які були покладені на Головне управлінням ПФУ в Івано-Франківській області. Перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 04.05.2018 проведено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки.

Доданими ГУ ПФУ в Івано-Франківській області копіями матеріалів щодо виконання рішення суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22 (рішення про перерахунок пенсії, розрахунок заробітку для обчислення пенсії) підтверджено виконання рішення суду в повному обсязі - здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки - 5377,90 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області підстави відсутні.

Водночас, надані Головним управлінням ПФУ в Полтавській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 не підтверджували виконання цим відповідачем рішення суду, тому суд ухвалою від 04.07.2024 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №440/10471/21 задовольнив, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22.

02.08.2024 від ГУПФУ в Полтавській області надійшов звіт при виконання рішення суду від 20.03.2023 та матеріали пенсійної справи, в якому боржник підтвердив, що рішення суду виконано в частині:

проведення розрахунок коефіцієнтів заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за весь період з 06.01.2017 (дати прийняття на роботу) по дату прийняття рішення, тобто по 20.03.2023;

проведення з 09.08.2022 перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до "Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 у розмірі 34% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і виплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 09.08.2022.

У період з 07.08.2024 по 30.08.2024 включно суддя Шевяков І.С. перебував у відпустці, 31.08.2024 та 01.09.2024 вихідні дні, внаслідок чого звіт розглянуто судом 02.09.2024.

Матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 та порівняльними таблицями, складеними представником ГУ ПФУ в Полтавській області, підтверджено, що перераховані коефіцієнти не використовувалися відповідачем при здійсненні подальших перерахунків, так само як і показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки у розмірі 5377,90 грн.

Водночас застосування на постійній основі показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки - 5377,90 грн та перерахованих коефіцієнтів є цілком логічним та обґрунтовано в судовому рішенні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Отже, завершальним етапом у передбаченій статтею 382 КАС України процедурі судового контролю за виконання судового рішення є надання судом оцінки поданому відповідачем звіту про виконання рішення суду.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 було оскаржено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до Другого апеляційного адміністративного суду та набрало законної сили 19.09.2023.

Рішенням суду у справі №440/10471/22 від 20.03.2023 було, окрім іншого, чітко й прямо було визначено "...враховуючи викладене, суд доходить висновку, що при розрахунку заробітку для обчислення позивачу пенсії повинен застосовуватися середній заробіток за попередні два роки в сумі 5377,90 грн".

Рішення суду в цій справі не допускає двозначного трактування. В ньому чітко вказано, що при розрахунку заробітку для обчислення позивачу пенсії повинен застосовуватися середній заробіток за попередні два роки в сумі 5377,90 грн.

Аналогічно, в мотивувальній частині рішення чітко та безальтернативно було вказано на доцільність застосування коефіцієнтів, які мають бути розраховані з урахуванням заробітної плати за весь період з 06.01.2017 (дати прийняття на роботу) по дату прийняття рішення: "... суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача 1 здійснити розрахунок коефіцієнтів заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за весь період з 06.01.2017 (дати прийняття на роботу) по дату прийняття рішення.".

Однак ГУПФУ в Полтавській області, всупереч висновкам суду, при перерахунках пенсії ОСОБА_1 вчиняються протилежні за змістом мотивувальній частині рішення суду дії - проводяться перерахунки, індексації пенсії ОСОБА_1 зі застосуванням середнього заробітку 3764,40 грн замість 5377,90 грн, перераховані коефіцієнти не застосовуються.

Отже суд констатує пряме невиконання судового рішення.

Розмір пенсії ОСОБА_1 після проведених ГУ ПФУ в Полтавській області "перерахунків" фактично збільшився на 230 грн лише за рахунок встановлення на виконання рішення суду пенсії за особливі заслуги перед Україною у розмірі 34% замість 23%.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що рішення суду у повному обсязі не виконано, а отже поданий звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання судового рішення не підлягає прийняттю судом.

Разом з тим, з метою недопущення порушення прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22 в частині застосування коефіцієнтів заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за весь період з 06.01.2017 (дати прийняття на роботу) по дату прийняття рішення, тобто по 20.03.2023 та застосування середнього заробітку за попередні два роки в сумі 5377,90 грн - на постійній основі.

Крім того, судом враховано, що причинами невиконання рішення суду Головним управлінням ПФУ в Полтавській області є не відсутність коштів тощо, а зухвале, цинічне небажання застосовувати показники, коефіцієнти, обов`язок застосування яких встановлено судом першої та апеляційної інстанцій.

Суд звертає увагу на абсурдність ситуації, створеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій позивач, як особа з інвалідністю, має після кожного перерахунку пенсії, після кожної індексації тощо звертатися до суду та підтверджувати своє законне право на перераховані коефіцієнти та показники середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки у розмірі 5377,90 грн при кожному перерахунку.

Отже, суд констатує факт умисного невиконання посадовими особами ГУ ПФУ Полтавській області судового рішення, що набрало законної сили.

Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Нормами статті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

У справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа "Сук проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Таким чином виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої-шостої, дев`ятої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою, четвертою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з приписами статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як уже зазначено, під час розгляду цієї заяви суд констатує пряме невиконання ГУ ПФУ в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22, яке набрало законної сили.

Це означає пряме порушення посадовими особами ГУ ПФУ в Полтавській області вимог статей 19, 129-1 Конституції України, статей 2, 14, 370 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно суд має обов`язок постановити окрему ухвалу та направити її відповідачу, а також вищестоящій установі для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню закону - невиконанню ГУ ПФУ в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22.

При цьому суд наголошує, що у разі подальшого невиконання ГУ ПФУ в Полтавській області судового рішення та подальшого надходження заяв позивача щодо протиправного невиконання рішення суду повторно, суд має і право, і обов`язок поставити питання щодо наявності у діях посадових осіб ГУПФУ в Полтавській області ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, та направити відповідні матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Керуючись статтями 243, 248, 249 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №440/10471/22 у повному обсязі.

Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Направити цю окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України Полтавській області (36000, місто Полтава, вул. Гоголя, 34 ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Направити цю окрему ухвалу Пенсійному фонду України (01014, місто Київ, вул. Бастіонна, будинок, 9, ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановити Пенсійному фонду України (01014, місто Київ, вул. Бастіонна, будинок, 9, ) та Головному управлінню Пенсійного фонду України Полтавській області (36000, місто Полтава, вул. Гоголя, 34 ) строк для надання відповіді про вжиті заходи протягом 30 днів з дня отримання окремої ухвали.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Окрема ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков