Справа № 160/3615/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/3615/24
(суддя Турлакова Н.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/3615/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 лютого 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») від 21.11.2023 року по нарахуванню ФО ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) за 2022 рік:

- 0-0403 на суму 22573.20 грн за Виробничий корпус бази механомонтажа, м. Кам`янське, вул. Чайковського, 1/73;

- 0-0403 на суму 9551,10 грн за Адміністративно-побутовий корпус, м. Кам`янське. вул. Чайковського. 1/73;

- 0-0403 на суму 1024,73 грн за Промислову дослідно-випробувальну ділянку металургійного виробництва, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 181/102;

- 0-0403 на суму 8952,68 грн за Лісопильний цех, м. Кам`янське. пр. Аношкіна, 181/129;

- 0-0403 на суму 14298,38 грн за Арматурний цех. м. Кам`янське. пр. Аношкіна, 181/109;

- 0-0403 на суму 17984,85 грн за Формовочний цех. м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 181/112.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки контролюючий орган нарахував до сплати суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік, не зважаючи на те, що позивачу належить на праві часткової власності будівлі промисловості, які відповідно до п.«є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що промислові будівлі перебували у користуванні ТОВ «Мета-Д», тобто зазначені будівлі промисловості використовуються за призначенням у господарській діяльності ТОВ «МЕТА-Д», яке на 50% належить позивачу, при цьому основна діяльність товариства за КВЕД ДК 009:2010-24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів, яка класифікується у секції С «Переробна промисловість» і міститься у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010. Відповідачем не доведено, що вказані промислові будівлі здавались позивачем в оренду, лізинг чи позичку та що ТОВ «Мета-Д», співвласником якого є позивач, ці промислові будівлі використовувалися не для промислового виробництва та не за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010. При цьому, суд першої інстанції зауважив на тому, що відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію послався на редакцію норми п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, яка не може бути застосована до спірних відносин, оскільки не була чинною в період спірного нарахування податку на нерухомість за 2022 рік.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що промислові будівлі належать позивачу, а не промисловому підприємству, а тому позивач зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на ці будівлі.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, 07.06.2022 року та перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Кам`янська ДПІ (а.с.148-149).

ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ «МЕТА-Д», що перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Кам`янської ДПІ, що підтверджується статутом ТОВ «Мета-Д» від 29.11.2021р., протоколами загальних зборів від 16.11.2021, від 29.11.2021 (а.с.22-41).

Згідно з протоколом №16/11-1 загальних зборів учасників ТОВ «Мета-Д» від 16.11.2021 року та згідно даними інформаційно - комунікаційної системи контролюючого органу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником:

адміністративно-побутового корпусу бази механомонтажу загальною площею 979,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 31.01.2014, розмір частки у праві спільної власності - 1/2;

виробничого корпусу бази механомонтажу загальною площею 2315, 2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 31.01.2014, розмір частки у праві спільної власності - 1/2;

побутових приміщень АБЗ загальною площею 105,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 17.10.2019, розмір частки у праві спільної власності - 1/2;

лісопільного цеху загальною площею 881,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 31.10.2012, розмір частки у праві спільної власності - 1/2;

арматурного цеху загальною площею 1466,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 згідно з договором купівлі-продажу від 27.03.2017, розмір частки у праві спільної власності - 1/2;

формовачного цеху загальною площею 1844, 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 згідно з договором купівлі-продажу від 27.03.2017, розмір частки у праві спільної власності (а.с.49-52).

Рішенням Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті» по м. Кам`янське для об`єктів нежитлової нерухомості встановлено ставку податку у розмірі 0,3 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст.266 Податкового кодексу України, на підставі наявної інформації в базах даних ДПС України, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено нарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) за 2022 рік на загальну суму 74 384,94 грн та сформовано податкові повідомлення рішення (форма «Ф») від 21.11.2023 року:

- №0-0403 на суму 22573.20 грн за Виробничий корпус бази механомонтажа, АДРЕСА_1 ;

- №0-0403 на суму 9551,10 грн за Адміністративно-побутовий корпус, м. Кам`янське. вул. Чайковського. 1/73;

- №0-0403 на суму 1024,73 грн за Промислову дослідно-випробувальна ділянка металургійного виробництва, АДРЕСА_2 ;

- №0-0403 на суму 8952,68 грн за Лісопильний цех, АДРЕСА_3 ;

- №0-0403 на суму 14298,38 грн за Арматурний цех. м. Кам`янське. пр. Аношкіна, 181/109;

- №0-0403 на суму 17984,85 грн за Формовочний цех. АДРЕСА_5 (а.с.5-6).

Законність та обґрунтованість вищезазначених податкових повідомлень-рішень є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини першої статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

У відповідності до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.п. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до а) підп. 266.1.2. п. 266.1 ст. 266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Підпунктом 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. «є» п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, вказаний пункт підлягає застосуванню за умов:

наявності у платника податку у власності будівель промисловості, віднесених до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

використання таких будівель за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;

відсутність відомостей щодо передачі власниками будівель промисловості в оренду, лізинг, позичку.

Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 затверджено Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000.

Об`єктами класифікації в Державному класифікаторі будівель та споруд (ДК БС) є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

До коду 125 «Будівлі промислові та склади» віднесено клас 1251 «Будівлі промисловості», який включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

Клас включає наступні підкласи:

1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості;

1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії;

1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості;

1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості;

1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості;

1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості;

1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості;

1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості;

1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Позивач є власником об`єктів нежитлової нерухомості, що відноситься класу до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади». Зазначене не заперечується учасниками справи.

Так, позивачу належить частка статутного капіталу ТОВ «Мета-Д» у розмірі 50% (а.с.49).

Основна діяльність ТОВ «Мета-Д» за КВЕД ДК 009:2010-24.10 зазначено «Виробництво чавуну, сталі та феросплавів, яка класифікується у секції С «Переробна промисловість» і міститься у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010 (а.с.45-47).

Як зазначає позивач та не спростовується відповідачем, ОСОБА_1 вніс (надав) свої майнові права, які полягають в праві здійснення господарсько-виробничої діяльності в зазначених «Будівлях промислові та складах» до статутного капіталу ТОВ «Мета-Д», що на 50% належить позивачу, тобто зазначені будівлі промисловості використовуються за призначенням у господарській діяльності ТОВ «МЕТА-Д», яке на 50% належить позивачу.

Доказів того, що промислові будівлі здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку, відповідачем суду не надано.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено, що вказані промислові будівлі здавались позивачем в оренду, лізинг чи позичку, та того, що ці будівлі, використовувалися належним позивачу ТОВ «Мета-Д» не для промислового виробництва та не за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних повідомлень-рішень та як наслідок наявності підстав для їх скасування.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на те, що промислові будівлі належать позивачу, а не промисловому підприємству, а тому позивач зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на ці будівлі, оскільки необхідною умовою від звільнення від оподаткування є використання будівель та споруд за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, а не факт перереєстрації таких будівель та споруд за підприємством.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №160/3615/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва