Справа № 200/4770/24
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Справа№200/4770/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Конюшенко Ірини Данилівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

адвокат Конюшенко Ірина Данилівна в інтересах ОСОБА_1 , позивача, звернулась з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню Акта за формою П-4 від 30 листопада 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати за розрахунковий період роботи з 19 лютого 2020 року до 29 липня 2020 року, та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року відкрито провадження по справі за позовною заявою адвоката Конюшенко Ірини Данилівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

01 серпня 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 14 серпня 2024 року №112 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №200/4770/24 з підстав, визначених у ньому.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу №200/4770/24 за позовом адвоката ОСОБА_2 в інетересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи спочатку.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19 лютого 2020 року перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». 29 липня 2020 року позивач уклав контракт для проходження військової служби. 30 листопада 2023 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 14 грудня 2023 року позивача оглянуто МСЕК за професійними захворюваннями, та встановлено інвалідність 3 групи за загальними захворюваннями, сукупно 65% втрати професійної працездатності, на період з 14 грудня 2023 року до 01 січня 2027 року.

Разом із цим, 11 січня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати. Позивачу призначено одноразову допомогу у розмірі 30485,00 грн. та щомісячну страхову виплату у сумі 6199,83 грн.

Позивач вважає, що відповідачем невірно визначена середня заробітна плата для розрахунку його щомісячної страхової виплати, оскільки для розрахунку виплат за страхуванням від професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності, повинен бути застосований період 19 грудня 2020 року до 29 липня 2020 року, а не за 12 календарних місяців перед датою складання акта за формою П-4 від 30 листопада 2023 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який помилково взято відповідачем.

Позивач вважає такі дії протиправними та такими, що порушують його конституційні права. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що професійне захворювання позивачу було встановлене актом за формою П-4, складеним 30 листопада 2023 року, тому розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати згідно з пунктом 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2001 року №1266, становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку з листопада 2022 року по жовтень 2023 року включно. В зазначеному періоді заробітна плата позивачу не нараховувалася, а згідно з довідкою від 29 грудня 2023 року №315, що видана 8 окремою автомобільною санітарною ротою, потерпілий знаходився на військовій службі з 10 вересня 2020 року. Також, на дату складання акта за формою П-4 позивач продовжував перебувати у трудових відносинах з підприємством, на якому отримав професійне захворювання.

Відповідач зазначає, що в такому випадку середня заробітна плата для розрахунку щомісячних страхових виплат визначається відповідно до пункту 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2001 року №1266, а саме виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. Так як право на страхові виплати у позивача настало 14 грудня 2023 року, розрахунок щомісячної страхової виплати потерпілому був проведений виходячи з місячної тарифної ставки, встановленої на грудень 2023 року, в розмірі 9538,20 грн. згідно листа ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 18 січня 2024 року №136.

Відповідач вважає, що підстави застосовувати для розрахунку щомісячних страхових виплат середню заробітну плату за період роботи з 19 лютого 2020 року до 29 липня 2020 року відсутні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 14 грудня 2023 року, як отримувач щомісячних страхових виплат внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується сторонами.

Згідно із записом №22 трудової книжки серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , позивача 19 лютого 2020 року прийнято машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті в Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління Покровське».

Відповідно до довідки 8 окремої автомобільної санітарної роти від 24 червня 2024 року вих.№118 позивач перебуває на військовій службі у 8 окремій автомобільній санітарній роті з 10 вересня 2020 року по теперішній час.

30 листопада 2023 року відносно позивача, який перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління Покровське», складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4, який затверджено начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 01 грудня 2023 року.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №76 від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність 3 групи через професійне захворювання на строк до 01 січня 2027 року.

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №139776 від 14 грудня 2023 року встановлено позивачу інвалідність 3 групи через професійне захворювання, сукупно 65% ступінь втрати професійної працездатності, на період з 14 грудня 2023 року до 01 січня 2027 року.

11 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням.

До заяви позивачем додано, зокрема, копії наступних додаткових документів: паспорта; рнокпп; Акта Форми П-4; виписки з акта огляду МСЕК (2 шт.); довідки про військову службу; довідки про заробіток; трудової книжки.

На підставі вказаної заяви з 14 грудня 2023 року позивачу призначено одноразову допомогу у розмірі 30485,00 грн. та щомісячні страхові виплати в розмірі 6199,83 грн., що підтверджується матеріалами справи.

16 лютого 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№3615-1834/Ч-02/8-0500/24 надало відповідь на звернення позивача від 25 січня 2024 року вх.№1834/Ч-0500-24 та від 09 лютого 2024 року вх.№2960/Ч-0500-24, в якій зазначило, зокрема, наступне.

11 січня 2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшла заява про призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати та одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності.

Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії від 14 грудня 2023 року серія 12ААА №139776 з 14 грудня 2023 року позивачу встановлено сукупно 65% відсотків втрати професійної працездатності по професійному захворюванню.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області опрацьовано заяву та призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 30485,00 грн. та щомісячні страхові виплати в розмірі 6199,83 грн.

Розмір одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено пунктом 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на 01 січня 2023 року).

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Розрахунковий період взято за 12 календарних місяців перед датою складання акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Дата складання акта за формою П-4 30 листопада 2023 року.

В розрахунковому періоді згідно з даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача відсутня заробітна плата.

Пунктом 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, передбачено, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату.

Поважними причинами згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, вважається тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України.

Отже, розрахунок середньої заробітної плати проводився виходячи з розміру посадового окладу, який було надано страхувальником. Згідно з довідкою про посадовий оклад №136 від 18 січня 2024 року розмір посадового окладу позивача за грудень 2023 року (день настання права на страхову виплату) склав 9538,20 грн.

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (65%) складає 6199,38 грн. (9538,20 грн.* 65%).

Позивач, не погодившись з таким розрахунком розміру щомісячної страхової виплати, звернувся з цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління Покровське» №12 від 05 січня 2024 року про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням ОСОБА_1 , який працює з 19 лютого 2020 року по теперішній час, за період з березня 2020 року по серпень 2020 року нараховано заробітну плату, на яку нараховано єдиний внесок та/або страхові внески (22%), у загальному розмірі 277768,45 грн., з них:

березень 2020 року 54159,42 грн.;

квітень 2020 року 49538,84 грн.;

травень 2020 року 52191,32 грн.;

червень 2020 року 40460,10 грн.;

липень 2020 року 37087,05 грн.;

серпень 2020 року 44331,72 грн.

Зазначені щомісячні суми заробітної плати позивача за період з березня 2020 року по серпень 2020 року, щодо якого видано вказану довідку, також відображені в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), до якого має доступ відповідач.

Отже, спірним питанням у справі є дії відповідача щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню Акта за формою П-4 від 30 листопада 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, воєнний або надзвичайний стан в Україні, зокрема, й на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23 вересня 1999 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до частин першої, другої, третьої, сьомої статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 36 Закону №1105-XIV визначено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1266).

Згідно з пунктом 3 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Пунктами 11-24 Порядку №1266 визначено «Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)».

Так, відповідно до пункту 11 Порядку №1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 Порядку №1266 визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Разом із цим, враховуючи те, що під час перебування в трудових відносинах з роботодавцем, та на дату настання права на страхову виплату, позивач проходить військову службу, що відповідачем не заперечується та не є спіним питанням у справі, тому обчислення його щомісячної страхової виплати мало відбуватися саме з урахуванням пунктів 3 та 13 Порядку №1266.

Тобто, в розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я (частина перша статті 36 Закону №1105-XIV), не виключається період проходження позивачем військової служби, та має бути застосована середня заробітна плата за посадою, за якою позивач як застрахована особа працював до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією йому встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Аналізуючи зазначені норми, в даному випадку таким періодом є саме період з березня 2020 року по серпень 2020 року, оскільки середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Беручи до уваги довідку Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління Покровське» №12 від 05 січня 2024 року про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, у суду наявні всі підстави вважати, що середньомісячна заробітна плата позивача за зазначений період є більшою в порівнянні із сумою 9538,20 грн. за грудень 2023 року, яку відповідач помилково взяв для розрахунку середньомісячної заробітної плати, замість заробітної плати за розрахунковий період з березня 2020 року по серпень 2020 року.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що помилкове застосування відповідачем наведених положень законодавства та неправильне визначення розміру середньомісячної заробітної плати позивача призвело до встановлення останньому щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у належному йому розмірі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на наведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню Акта за формою П-4 від 30 листопада 2023 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з урахуванням пунктів 3 та 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, та з урахуванням заробітної плати за розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, з березня 2020 року по серпень 2020 року, з 14 грудня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції ІD №0687-0226-8482-0423 від 18 липня 2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

Згідно із частиною першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов адвоката Конюшенко Ірини Данилівни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню Акта за формою П-4 від 30 листопада 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з урахуванням пунктів 3 та 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, та з урахуванням заробітної плати за розрахунковий період, за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, з березня 2020 року по серпень 2020 року, з 14 грудня 2023 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 вересня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна