Справа № 280/4062/23
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 вересня 2024 року Справа № 280/4062/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ЄДРПОУ ВП 44118663), представник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач), представник Головченко Інна Сергіївна, до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу, відповідно до якої позивач просить суд:

стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) податковий боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 15 595,72 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гри. 72 коп.), які зарахувати: р/р UА0008479; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ м. Запоріжжя, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18010200.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідач є власником нерухомості згідно даних Державного реєстру речових прав. Відповідачу було визначено суми плати з податку на нерухоме майне відмінне від земельної ділянки згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №0-0830 від 26.04.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2018 рік у розмірі 956,96 грн.; №0-0830 від 26.04.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2018 рік у розмірі 768,64 грн.; №0-0830 від 26.04.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2018 рік у розмірі 1 635,01 грн.; №0-0830 від 26.04.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2018 рік у розмірі 1 240,63 грн.;№0-0830 від 12.02.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2019 рік у розмірі 1 072,62 грн. ; №0-0830 від 12.02.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2019 рік у розмірі 861,54 грн.; №0-0830 від 12.02.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2019 рік у розмірі 1 832,63 грн.; №0-0830 від 12.02.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2019 рік у розмірі 1 390,58 грн.; -№0-0830 від 03.02.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2020 рік у розмірі 1213,99 грн.; №0-0830 від 03.02.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2020 рік у розмірі 975,09 грн.; -№0-0830 від 03.02.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2020 рік у розмірі 2 074,17 грн.; №0-0830 від 03.02.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2020 рік у розмірі 1 573,86 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення надіслані на податкову адресу відповідача, яка зареєстрована в податковому органі згідно даних ДРФО: АДРЕСА_4 та повернуті поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Платнику засобами поштового зв`язку направлена податкова вимога форми «Ф» від 07.05.2021 № 8759-50/828, яка була повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на те, що станом на дату подання позовної заяви податковий борг не сплачено позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 за клопотання відповідача провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/6504/23.

Ухвалою суду від 20.05.2024 поновлено провадження у справі та витребувано від Головного управління ДПС у Запорізькій області довідку про наявність/відсутність боргу у платника податків.

22 травня 2024 року на адресу суду надішли витребувані судом документи.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2024 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.06.2024 о/об 10:30 год.

Протокольною ухвалою суду від 25.06.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі строком на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 13.08.2024 о/об 10:15 год.

Ухвалою суду від 13.08.2024 закінчено підготовче провадження у справі № 280/4062/23 та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 10.09.2024 о/об 10 год. 15 хв.

У судове засідання 10.09.2024 представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити.

Від відповідача 10.09.2024, також, надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідач - ОСОБА_2 у період виникнення спірних правовідносин був власником об`єктів житлової нерухомості: квартири, загальною площею кв. м 46,84 за адресою: АДРЕСА_5 ; квартири, загальною площею 61,73 кв. м за адресою: АДРЕСА_6 ; квартири, загальною площею 36,13 кв. м за адресою: АДРЕСА_7 ; квартири, загальною площею 29,02 кв.м за адресою: АДРЕСА_8 ; - квартири, загальною площею 34,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_9 .

Загальна площа нерухомості, яка належила відповідачу на праві власності квартир дорівнює - 207,92 кв.м.

Право власності на вказане нерухоме майно підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 319033437 від 28.12.2022.

Відповідно до матеріалів справи та податкових повідомлень - рішень за 2018 - 2020 роки ОСОБА_2 нарахований податок на нерухомість за формами Ф: № 0-0830 від 26.04.2019 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 956,96 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 768,64 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1635,01 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1 240,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1072,62 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 861,54 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1832,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1390,58 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1213,99 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 975,09 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 2074,17 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1573,86 грн.

Вказані податкові повідомлення рішення направлялися ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку на адресу « АДРЕСА_10 » та були повернуті підприємством поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

07 травня 2021 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області складено та направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 07.05.2021 № 8759-50/828 на суму 6098,85 грн. Зазначену податкову вимогу направлено на адресу « АДРЕСА_11 ». Податкову вимогу форми «Ф» від 07.05.2021 № 8759-50/828 повернуто позивачу підприємством поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено, визнано протиправними та скасовано прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення - рішення: форми Ф № 0-0830 від 26.04.2019 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 956,96 грн; форми Ф № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 768,64 грн; форми Ф № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1 635,01 грн; форми Ф № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1 240,63 грн; форми Ф № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1072,62 грн; форми Ф № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 861,54 грн; форми Ф № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1832,63 грн; форми Ф № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1390,58 грн; форми Ф № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1213,99 грн; форми Ф № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 975,09 грн; форми Ф № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 2074,17 грн; форми Ф № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1573,86 грн., стягнуто на користь ОСОБА_2 (за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задоволено, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі №280/6504/23 скасовано та прийнято нову постанову якою у задоволені позову відмовлено повністю.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України);

- податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (підпункт 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно пункту 59.4 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Частиною 3 статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що під час вирішення спору про стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Пунктом 42.2 тієї ж статті встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В силу 42.5 статті 42 того ж кодексу у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області та має податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що виникли на підставі прийнятих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкових повідомлень - рішень за формами Ф: № 0-0830 від 26.04.2019 про визначення суми, за 2018 рік у розмірі 956,96 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 768,64 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1635,01 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1 240,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1072,62 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 861,54 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1832,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1390,58 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1213,99 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 975,09 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 2074,17 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1573,86 грн. На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 07.05.2021 № 8759-50/828.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області вказано, що податкові повідомлення-рішення надіслані на податкову адресу відповідача, яка зареєстрована в податковому органі згідно даних ДРФО: АДРЕСА_4 . Конверти з податковими повідомленнями - рішеннями не було вручено відповідачу та вони повернуті до відправника з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Податкова ж вимога форми «Ф» від 07.05.2021 № 8759-50/828 направлялася позивачем уже на адресу: АДРЕСА_11 .

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні докази реєстрації ОСОБА_2 , починаючи з 25.06.2002 по дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення податкового боргу за адресою: АДРЕСА_11 .

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення - рішення форми Ф: № 0-0830 від 26.04.2019 про визначення суми, за 2018 рік у розмірі 956,96 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 768,64 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1635,01 грн; № 0-0830 від 26.04.2019, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 1 240,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1072,62 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 861,54 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1832,63 грн; № 0-0830 від 12.02.2020, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 1390,58 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1213,99 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 975,09 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 2074,17 грн; № 0-0830 від 03.02.2021, про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 1573,86 грн. не вручені ОСОБА_2 у зв`язку із направленням їх позивачем на невірну адресу.

Доказів протилежного, а також повідомлення відповідачем позивачу іншої адреси для листування, аніж місце реєстрації, суду не надано.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про недотримання позивачем порядку прийняття податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з приписами пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При цьому, Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі - Закон № 3219-ІХ), який набрав чинності 01.08.2023, зокрема п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ доповнено п. 69.40, відповідно до якого встановлено, що тимчасово, з 01 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 ПКУ заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року, зокрема, щодо платників податків - фізичних осіб (у тому числі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), місцем проживання яких є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій, та дати припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (зі змінами).

Таким чином, Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності 01.08.2023, введено в дію мораторій щодо не здійснення заходів з погашення податкового боргу, встановлений підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ для платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , починаючи з 25.06.2002 по дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення податкового боргу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами та доповненнями) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, визначено, що вся територія Запорізької міської територіальної громади з 01.02.2023 по теперішній час визначена територією можливих бойових дій.

Відомості про припинення можливих бойових дій на цій території відсутні.

Таким чином, до платників податків податковою адресою/місцем проживання яких є тимчасово окуповані російською федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, контролюючі органи тимчасово (до настання вищезазначених подій) не застосовують заходи зі стягнення (погашення) податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року.

Конституційним Судом України у Рішенні від 05.04.2001 № 3-рп/2001 зазначено, що Конституція України в частині першій статті 58 закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, в даному випадку Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності 01.08.2023, відбулось пом`якшення відповідальності платниками податку - введено в дію мораторій щодо не здійснення заходів з погашення податкового боргу, встановлений підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ для платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій.

Згідно вимог частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп-99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Виходячи із системного тлумачення норм Податкового кодексу України, а також принципів застосування норм Конвенції з прав людини Європейським судом з прав людини, принцип стабільності передбачає, що окрім того, що норми права повинні бути чіткими та точними, вони повинні бути передбачуваними для суб`єкта на якого вони розповсюджуються.

В окремих ситуаціях, коли цього вимагають принципи правової визначеності та захисту законних очікувань, може виникнути необхідність запровадити перехідні положення відповідно до обставин, однак, у даній ситуації цього зроблено не було.

Принцип стабільності податкового законодавства слугує реалізації правової визначеності. Стабільність податкового законодавства передбачає законні очікування платника податку щодо незмінності правового режиму оподаткування. У рішенні ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не лише майна, а й «виправданих очікувань» від ефективного використання права власності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в умовах дії воєнного стану, з огляду на діючий станом на момент розгляду справи Закон України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності 01.08.2023, позивач опинився в ситуації правової невизначеності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що станом на дату прийняття рішення судом діє п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, суд вважає можливим застосування п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ до спірних правовідносин.

Саме з наведених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що для платників податків, відносно яких контролюючим органам не застосовуються заходи стягнення згідно з п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, зупиняється перебіг строків давності, визначених п. 102.4 ст. 102 ПКУ. Тому, податковий орган, не позбавлений правом на застосування заходів стягнення (звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення до бюджету податкового боргу з наступного числа за останнім числом місяця, в якому буде завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зважає на висновок Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово звертала увагу судів, що відповідно до принципу jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.

Цей принцип означає, що суд може самостійно, безвідносно до посилань сторін, обирати і застосовувати норми права до фактичних обставин спору. Саме таке тлумачення принципуnovit curia (суд знає закони) наведено у постанові Верховного Суду від 10.01.2023 у справі № 600/2019/21-а.

Так, діючи в межах позовних вимог, з огляду на завдання суду та унормовані ч. 3 ст. 2 КАС України принципи адміністративного судочинства, зокрема, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну норму.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ЄДРПОУ ВП 44118663), представник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10 вересня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз