Справа № 320/5077/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5077/22 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.04.2022 №88 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня настання права на пенсію - 27.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку, оскільки ним було подано усі необхідні документи для її призначення, зокрема, посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.04.2022 №88 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня настання права на пенсію - 27.11.2021.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено, зокрема, заявлених до ГУ ПФУ у Київській області.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави прийняття спірного рішення є необґрунтованими, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.04.2022 №88 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач-2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення пенсійного органу є правомірним, оскільки документально підтверджено факт проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 - 2 роки 4 місяці 14 днів. У той же час, до періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 17.06.1988 року, оскільки дата вибуття з місця проживання в первинних документах відсутня. Зарахування періоду роботи з 17.06.1988 по 23.08.1990 в Лоєвському виробничому об`єднанні«Сільгоспхімія" не являється можливим, оскільки в довідці № 285 від 26.11.2021 не значене місце розташування підприємства.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого СлавутицькимМВ ГУ МВС України в Київській області.

21.11.1994 року Київською міською державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988 р. (категорії 4) серії НОМЕР_2 .

22.02.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Львівській було прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 32 роки 10 місяців 24 днів.

При цьому, документально підтверджено факт проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 - 2 роки 4 місяці 14 днів.

У той же час, до періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 17.06.1988 року, оскільки дата вибуття з місця проживання в первинних документах відсутня. Зарахування періоду роботи з 17.06.1988 по 23.08.1990 в Лоєвському виробничому об`єднанні«Сільгоспхімія" не являється можливим, оскільки в довідці № 285 від 26.11.2021 не значене місце розташування підприємства.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, регламентовані Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно зі ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (пункт 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 6 Порядку № 501 визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

У частині третій статті 65 Закону № 796-XII передбачено, що посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (стаття 55).

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи, які засвідчують особливий статус особи:... посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) та довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796 особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

З вищенаведеного вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів зазначає, що подібні правовідносини неодноразово були предметом розгляду Верховним Судом.

Так, Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 та інших виснував, що «…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».

У пункті 30 постанови від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 Верховний Суд також констатував, що Законом № 796-ХІІ та Порядком № 51 передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18) також зазначалось, що «… право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, системний аналіз викладених правових норм та висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що особи, які станом на 01.01.1993 прожили або працювали в зоні ЧАЕС не менше 4-х років, набули право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, установленого для одержання державних пенсій у розрахунку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, основним доказом проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та/або нескасоване посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відтак, таке посвідчення є підставою для встановлення особі, якій воно видано, пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що факт проживання та роботи позивача на відповідній території та набуття ним права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 , довідками №285 від 26.11.2021, №290 від 30.11.2021 про періоди роботи та заробітну плату.

При цьому судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано в суді апеляційної інстанції, що Лоєвське виробниче об`єднанні «Сільгоспхімія" знаходиться в м. Лоєв, Гомельської області.

Разом з тим, відповідно до довідок №25-10-13/1543 та № 25-10-13/1543 від 21.10.2021 - позивач проживав в населеному пункті Лоєв , який мав щільність забруднення ґрунту 0,44кі/км.кв. та 0,43 кі/км.кв., що відповідно та згідно із Законом Республіки Білорусь «Про соціальний захист громадян, потерпілих від катастрофи на ЧАЕС» відноситься до зони проживання з періодичним радіоекологічним контролем.

Поряд з цим, період проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю підтверджено наступними документами:

довідкою № 02-38/625 від 05.11.2021 про місце проживання, видана Бивальковським сільським виконкомом;

довідкою №25-10-13/1543 від 21.10.2021 про забруднення населеного пункту;

відмітками у військовому квитку НОМЕР_3 на стор. 27;

довідкою №05-02/951 від 16.11.2021 про проживання, виданою виконкомом Славутицької міської ради.

У той же час, періоди роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю підтверджено:

довідками №285 від 26.11.2021, №290 від 30.11.2021 про періоди роботи та заробітну плату;

довідкою №25-10-13/169 від 31.01.2022 про забруднення населеного пункту;

записами у трудовій книжці НОМЕР_4 .

З огляду на все вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт постійного проживання позивача не менше чотирьох років на території зони посиленого радіоекологічного контролю, станом на 01.01.1993 був установлений при видачі позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, доводи апелянта про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.04.2022 №88 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Покликання апелянта на те, що документами, які були надані позивачем разом із заявою про призначення йому пенсії, не підтверджується, що станом на 01.01.1993 він постійно проживав або працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами цієї справи.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р. - без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк