Справа № 440/4976/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р. Справа № 440/4976/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 28.05.24 по справі № 440/4976/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій уточнивши позовні вимоги просив суд:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 жовтня 2023 року № 09 в частині не зарахування трудового стажу в кооперативі «Стиль» в період з 03.05.1975 по 21.10.1996 роки при призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати трудовий стаж в кооперативі «Стиль» ОСОБА_1 , згідно трудової книжки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на його думку, відповідач відмовляючи у призначенні пенсії за віком порушив права та інтереси позивача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.10.2023 № 09 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоду з 01.08.1989 по 10.03.1995.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник відповідача в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції проігноровано, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 2 місяці 8 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, що передбачено Порядком 637 позивачем надано не було.

Згідно п. 1.9 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до абз. 1 п. 1.9 Порядку, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Представник відповідача зазначає, що позивач не скористався правом, передбаченим абз. 1 п. 1.9 Порядку та не подав додаткових документів щодо підтвердження стажу роботи в строк, передбачений Законом.

На переконання представника відповідача, висновок судупершої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.10.2023 № 09 в частині не зарахуваннядо страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періодуз 01.08.1989по 10.03.1995 та зобов`язанняголовногоуправління Пенсійного фонду Українив Хмельницькій області зарахуватидо страхового ОСОБА_2 період роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком, є безпідставним та необґрунтованим.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що відповідачем не заперечується сам факт наявності у трудовій книжці позивача запису щодо період роботи в кооперативі «Стиль» з 01.08.1989р. по 10.03.1995р. В даному випадку запис у трудовій книжці виконано акуратно, без дефектів, містить печатку та підпис посадової особи, при цьому виконання запису у трудовій книжці чорнилами різного кольору не є тим недоліком, який може бути наслідком порушення конституційного права Позивача на пенсійне забезпечення, тому спірний період роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995 має бути зарахований Позивачу до загального страхового стажу.

Позивач вважає, що правовий висновок в повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Одну із останніх важливих правових позицій за такими спорами Верховний Суд позначив у своїй постанові від 15 липня 2020 року у справі № 127/13762/17. У цій справі, встановивши написання запису в трудовій книжці різними почерками та пастами, пенсійний фонд відмовив у зарахуванні періоду роботи до трудового стажу. Під час розгляду справи суд зробив висновок, що посадові особи пенсійного органу не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, спосіб вчинення записів і предмети, якими ці записи зроблені, оскільки вони не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень. До того ж, як установив суд, жодних клопотань про призначення почеркознавчої експертизи пенсійним органом не заявлялося.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18.10.2023 громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пакетом документів.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

25.10.2023 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийнято рішення №09, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", через відсутність необхідного страхового стажу.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника - 63 роки, страховий стаж особи - 15 років 2 місяці 8 днів. За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 15.11.1983 по 15.05.1986, оскільки номер наказу про прийняття на роботу містить виправлення;

- з 01.08.1989 по 10.03.1995, оскільки дата та наказ про звільнення дописані іншим чорнилом;

- з 01.09.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2004 по 01.10.2008, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застрочувану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Листом Головного управління ПФУ в Полтавській області №28420-26969/К02/8-1600/23 від 13.12.2023 повідомлено позивачу, що до страхового стажу згідно трудової книжки не зараховано періоди: з 15.11.1983 по 15.05.1986, оскільки наявне виправлення номера наказу про прийняття на роботу; з 01.08.1989 по 10.03.1995, оскільки запис про звільнення внесено різним чорнилами. Крім того, до стажу не зараховано періоди роботи в ТОВ «Партнер»: з 01.09.2000 по 30.11.2000 за відсутності в системі персоніфікованої обліку відомостей за цей період; з 01.01.2004 по 01.10.2008 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за 2004 рік та індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2005-2008 роки. Рішенням від 25.10.2023 №09 відмовлено у призначені пенсії згідно заяви від 18.10.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного страхової стажу (від 20 до 30 років стажу після досягнення віку 63 роки). Взяти до уваги архівну довідку від 28.01.2021 №АА-03 (в перекладі з грузинської на українську мову) щодо роботи в Хетському радгоспі (радянське господарство) лаврового листа і цитрусових не вбачається за можливе, оскільки зазначене у ній прізвище особи не відповідає паспортним даним заявника, не вказано по батькові та відсутня інформація про періоди роботи.

Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 жовтня 2023 року № 09 в частині не зарахування трудового стажу в кооперативі «Стиль» в період з 01.08.1989 по 10.03.1995 при призначенні пенсії ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.10.2023 № 09 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоду з 01.08.1989 по 10.03.1995 є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 60 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мав досягти 63 років та мати страховий стаж від 20 до 30 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 18.10.2023 позивач досяг 63 років. Про це спору між сторонами немає.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, оформленої рішенням ГУ ПФУ у Хмельницькій області від 25 жовтня 2023 року № 09 стало, зокрема, не зарахування до страхового стажу періоду роботи в кооперативі "Стиль" з 01.08.1989 по 10.03.1995, оскільки дата та наказ про звільнення дописані іншим чорнилом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом д частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, навчання та архівними установами.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162.2.10.

Отже, обов`язок щодо внесення відповідного запису до трудової книжки покладався на адміністрацію підприємства за місцем роботи у разі, якщо працівник не мав трудової книжки до навчання, та на навчальний заклад (наукову установу), якщо студент, учень, аспірант чи клінічний ординатор на час навчання мали трудову книжку. Трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис про те, що у період із 01.08.1989 по 10.03.1995 працював художником-оформлювачем в Кооперативі "Стиль".

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ у Хмельницькій області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Проте, відповідачем не надано до суду доказів на спростування факту роботи ОСОБА_1 в Кооперативі "Стиль" у спірний період.

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 3.3. розділу III Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу IV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави для висновку про те, що, встановивши, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідіи документи, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, та в заяві про призначення пенсії зробити відповідний запис.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 759/12575/15-а щодо аналогічних правовідносин.

Однак орган ПФУ не повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів на підтвердження відомостей про страховий стаж.

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача підтверджений записами в трудовій книжці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995, а відтак, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд відповідно вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 25.10.2023 № 09 в частині не зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (п. 1.7, 3.3 Порядку №22-1).

Колегія суддів звертає увагу, що якщо відповідач, отримавши заяву про призначення пенсії разом із документами, і вивчивши вказані документи встановив, що поданих документів достатньо для призначення пенсії за віком мав вжити дії для перевірки правильності даних, наведених у трудовій книжці позивача щодо спірного періоду роботи.

В свою чергу позивачем з свого боку, як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії, було дотримано усі вимоги чинного на момент подачі заяви законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.10.2023 № 09 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоду з 01.08.1989 по 10.03.1995 є протиправною та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, який приймав спірне рішення та допустив порушення пенсійних прав позивача, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про призначення пенсії, з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні та зарахуванням стажу роботи з 01.08.1989 по 10.03.1995.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року по справі № 440/4976/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 по справі № 440/4976/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський