Справа № 200/6200/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 вересня 2024 року Справа №200/6200/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 та з 01.02.2022 року на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України № 3/1228 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2021 та №3/1229 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 та з 01.02.2022 року на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України № 3/1228 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2021 та №3/1229 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Також, згідно із частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті четвертої Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028 грн.

Таким чином, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1211,20 гривень.

Судом встановлено, що позивачем було подано позовну заяву засобами зареєстрованого кабінету Електронного суду, та в якості доказів надано квитанцію про сплату судового збору у сумі 1 211,20 грн. від 05.09.2024 року.

В той же час, суд зауважує позивача, що відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі довідок Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України:

- з 01.02.2021 та з 01.02.2022 року на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України № 3/1228 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2021 та №3/1229 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Отже, судом встановлено, що позивачем судовий збір було сплачено частково за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір за пред`явлення ще однієї вимоги немайнового характеру у розмірі: 3028,00 грн. х 0,4, що загалом складає 1 211,20 грн.

Відтак, позивачу слід подати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. сплаченого за платіжними реквізитами, які містяться на сайті Донецького окружного адміністративного суду, а саме Отримувач коштів Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37967785; Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.); Рахунок отримувача UA4005658; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що позивач у своїй позовній заяві стосовно строку звернення взагалі нічого не зазначає, при цьому, просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 та з 01.02.2022 року на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України № 3/1228 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2021 та №3/1229 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 та з 01.02.2022 року на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України № 3/1228 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2021 та №3/1229 від 18.07.2023 року станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Суд зауважує, що згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19, в якій відступаючи від висновків про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, Верховний Суд зазначив таке.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах позовної заяви копії відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 18.07.2023 №3.3-1307-23/К-1146 позивачу на її заяву були надані нові довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021 (довідка №3/1228 від 18.07.2023) та станом на 01.01.2022 (довідка №3/1229 від 18.07.2023), при цьому, позивач первинно лише звернулася до відповідача із відповідною заявою від 25.03.2024 щодо проведення перерахунку її пенсії на підставі вищезазначених оновлених довідок про розмір грошового забезпечення.

Отже, позивач лише у березні 2024 року виявила належну зацікавленість та вчинила активні дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії на підставі оновлених довідок виданих ще у липні 2023 року, при цьому, позов поданий до суду 06.09.2024, тобто з порушенням встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення саме в цій частині позовних вимог.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначений обов`язок позивача у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Всупереч наведеній нормі, заяви та належних доказів поважності причин пропуску строку звернення позивач не надала та взагалі нічого про це у своїй позовній заяві також не зазначила.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивач має надати відповідно до вимог ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного суду України заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Враховуючи викладене, суд вбачає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу десять днів для усунення недоліків позовної заяви .

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про залишення адміністративного позову без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали (ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачеві строк в 10 (десять) днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду: докази сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за платіжними реквізитами розміщеними на сайті Донецького окружного адміністративного суду https://adm.dn.court.gov.ua/sud0570/gromadyanam/tax/, заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.О. Голошивець