Справа № 487/1829/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 487/1829/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Миколаївській області на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 року у справі №487/1829/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року

У С Т А Н О В И В:

23 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою, у якій просив:

- скасувати постанову серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року, винесену старшим інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітаном поліції Черненком В.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено про, що 02.02.2024 року у особистому кабінеті додатку «Дія», а саме у розділі «штрафи ПДР» з`явилась інформація щодо винесеної відносно позивача постанови серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року.

05.02.2024 року позивач звернувся до УПП у Миколаївській області із заявою про ознайомлення з відповідною постановою. 20.02.2024 року за наслідками повторного звернення до УПП у Миколаївській області Дмитрук В.М. фактично отримав копію оскаржуваної постанови.

Як стверджував позивач, прийнята відносно ОСОБА_1 постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам положень КУпАП.

За наслідками розгляду зазначеної справи Заводським районним судом м. Миколаєва 16 травня 2024 року прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року, винесену старшим інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітаном поліції Черненком В.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн., а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП України, оскільки не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Не погоджуючись із вище вказаним рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не досліджені належним чином всі обставини у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку у вирішенні даної справи.

Так, скаржник наголошував, що відповідно до приписів частини 1 статті 283 КУпАП у фабулі постанови серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року міститься опис обставин, установлених під час розгляду справи, посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Як доводив скаржник, судом попередньої інстанції не досліджено наданий акт обстеження вулично-шляхової мережі міста Миколаєва, який додається до постанови у якому конкретизовано правопорушення та місце його вчинення. При цьому, інформація про суть правопорушення, опис обставин та які міжквартальні проїзди Заводського району були обстежені викладені у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та слідує з матеріалів справи, 10 квітня 2023 року о 15 год. 00 хв. посадовими особами відділу БДР УПП в Миколаївській області проведено обстеження міжквартальних проїздів в Заводському районі м. Миколаєва за результатами якого складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.(а.с.76-84)

На підставі даного акту обстеження від 10.04.2023 року старшим інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітаном поліції Черненком В.В. винесено постанову серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року відносно ОСОБА_1 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. (а.с.97)

Позивач не погодився з даною постановою та звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Так, частиною 1 статті 140 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Статтею 16 Закону України «Про автомобільні дороги» установлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Проїзна частина доріг, штучні споруди (мости і шляхопроводи), технічні засоби організації дорожнього руху та зовнішнє освітлення на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів можуть передаватися безоплатно в державну власність, а також з державної в комунальну власність за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають зокрема, за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів, а також якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів (ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Приписами статті 9 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху віднесено:

розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів;

забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху;

своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

вирішення інших питань дорожнього руху згідно із чинним законодавством.

Згідно із п. 5.1. Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Повертаючись до обставин справи суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд попередньої інстанції обмежився лише констатацією того, що інспектором відділу БДР УПП в Миколаївській області під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено про обставини, установлені під час розгляду справи, не вказано, на яких саме міжквартальних проїздах в Заводському районі виявлені правопорушення, тобто не в повній мірі викладено суть правопорушення.

У свою чергу, статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Це означає, що в основі обґрунтованого судового рішення лежать повнота і всебічність з`ясування обставин справи. Тобто, судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Апеляційний суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення.

Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Проте, наведені судом у оскаржуваному судовому рішенні обставини не можуть свідчити про відповідність рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Так, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року, ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою за утримання внутрішньо квартальних проїздів в Заводському районі, перебуваючи на посаді голови адміністрації відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради №18 від 24.03.2024 року, не виконав вимог норм та стандартів ДСТУ 3587-22 п. «Б» 2.1, 5.12.2, 5.12.2.1 та Закону України «Про дорожній рух», що виразилось у наявності руйнувань покриття, перешкод для руху та вибоїнах з небезпечними умовами для руху, чим порушив вимоги підпункту 1.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене приписами ч.1 ст.140 КУпАП.(а.с.97)

Наведене вище свідчить, що зміст постанови серії БАБ №549376 від 21.04.2023 року відповідає вимогам, установлених приписами частини 2 статті 283 КУпАП.

При цьому, під час ухвалення судового рішення судом попередньої інстанції не взято до уваги, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено на підставі акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10.04.2023 року.(а.с.76-84)

Як слідує зі змісту вказаного акту, під час обстеження з`ясовано, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) відповідно до п. 3.4.13 Положення про адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради покладено на адміністрацію Заводського району м. Миколаєва, голова ОСОБА_1 .

Оглядом виявлено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам підпункту 5.2.1, 5.12.2, 5.12.2.1 ДСТУ 3587-2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», а саме:

- міжквартальний проїзд АДРЕСА_1 , зняте покриття проїзної частини та тротуарної частини, попереджувальні дорожні знаки відсутні;

- міжквартальний проїзд по АДРЕСА_2 та 20/1, руйнування покриття, вибоїни загальною площею 30 м. кв. граничною глибиною до 7 см.;

- вул. Водопровідна перехрестя з вул. 7а Поперечна, перешкода в русі у вигляді бетонної опори;

- АДРЕСА_3 , численні вибоїни дорожнього покриття глибиною до 6 см.;

- АДРЕСА_4 , перешкода у вигляді бетонного блоку повністю перекриває проїзну частину міжквартального проїзду, потребує прибирання;

- АДРЕСА_5 , руйнування покриття міжквартального проїзду глибиною до 7 см. загальною площею близько 50 м. кв., насипи побутового сміття;

- АДРЕСА_6 , зруйноване покриття міжквартального проїзду, бетонні блоки на проїзній частині, насипи побутового сміття, просідання покриття глибиною до 12 см.;

- вул. Курортна, 11, зруйноване покриття та бортові камені, розриття біля проїзної частини не огороджене, аварійно небезпечне;

- міжквартальний проїзд від АДРЕСА_7 , численні вибоїни граничною глибиною до 13 см., потребують огородження та асфальтування, загальна площа руйнувань до 60 см. кв.

За результатами перевірки ділянки міжквартального проїзду визнано такими, що не відповідають вимогам ДСТУ через аварійно небезпечні руйнування дорожнього покриття.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені судом попередньої інстанції обставини в цілому не можна визнати повними, всебічними та обґрунтованими, оскільки акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10.04.2023 року у повній мірі розкриває суть скоєного правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є:

своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності із положеннями частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право:

- знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

- при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження;

- оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті стаття 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки:

«Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.»

Судом апеляційної інстанції установлено, що в матеріалах справи наявні повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції та списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, які не містять дати та часу такого направлення.(а.с.85-96)

Інших доказів сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Судова колегія звертає увагу, що для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє надані відповідачем повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції та списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих в підтвердження обставин належного сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення з огляду на те, що доказів отримання позивачем зазначених документів матеріали справи не містять.

Отже, відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином.

Відтак, здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, якого не сповіщено про час та місце її розгляду, в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду такої справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку:

«Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.»

Слід зауважити, що процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та як наслідок підстав для її скасування.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 року у справі №487/1829/24 підлягає зміні в частині мотивів задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 року у справі №487/1829/24 - змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 року у справі №487/1829/24 в редакції даного судового рішення.

В інший частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 року у справі №487/1829/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов