Справа № 400/7272/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 р. № 400/7272/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А. з розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,29013,
провизнання протиправним та скасування рішення від 10.07.2024 року № 87; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.07.2024 р. № 87;

- зобов`язання відповідача 2 провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 26.06.2024 № 7/1-1345/24 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2270 грн, встановленого на 01.01.2021, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/1/24 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2481 грн, встановленого на 01.01.2022, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/2/24 за період з 01.01.2023 по 31.12.20213 виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2684 грн, встановленого на 01.01.2023, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/4/24 за період з 01.01.2024, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є суддею у відставці та має право на перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024. Відповідач протиправно відмовив у перерахунку.

Ухвалою від 06.08.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України та запропонував відповідачам надати відзиви на позовну заяву.

Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2021, 2022, 2023, 2024 роки не змінився, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок від 26.06.2024 № 7/1-1345/24, № 7/1-1345/1/24, № 7/1- 1345/4/24, № 7/1-1345/2/24.

Від відповідача 2 відзив до суду не надходив, ухвала про відкриття провадження отримана ним через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд» 06.08.2024 о 22:14 год.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідив докази, суд дійшов наступного висновку.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області видано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.06.2024 № 7/1-1345/24, № 7/1-1345/1/24, № 7/1- 1345/4/24, № 7/1-1345/2/24. Розмір винагороди в довідках розраховано, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024.

13.02.2024 позивачка звернулася до відповідача 2 з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищезазнаечних довідок.

За принципом екстериторіальності заява розглянута відповідачем 1.

Рішенням від 10.07.2024 р. № 87 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено з посиланням на ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022рік", ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023рік", ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Позивачка не погоджуючись з рішенням відповідача 1, яким відмовлено їй у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернулась до суду з даним позовом.

Суд вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 1 ч. 3, ч.ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що з 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 грн, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні; ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що з 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 грн, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні; ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні; ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Таким чином, суддівська винагорода, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі у 2021, 2022, 2023, 2024 роках, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Тоді як у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 26.06.2024 № 7/1-1345/24, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2270 грн, встановленого на 01.01.2021, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/1/24, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2481 грн, встановленого на 01.01.2022, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/2/24, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2684 грн, встановленого на 01.01.2023, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/4/24, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Саме на підставі вказаних довідок позивачка просила здійснити їй перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що нею подано відповідну заяву до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

З наведеного вбачається, що позивачка надала органу Пенсійного фонду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж позивачка отримує.

Разом з цим, відповідачем 1 відмовлено позивачці в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довіок про суддівську винагороду, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 гривні.

Таким чином, відповідач 1 вказав на те, що розмір складових суддівської винагороди судді не змінився, у зв`язку з чим, немає підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання позивача.

Аналогічні доводи наводяться і відповідачем 2 у відзиві.

Тобто, позиція відповідачів полягає у тому, що позивачка не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довідок про суддівську винагороду, оскільки у них визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, а Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» містить положення про те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн.

Суд наголошує, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

За наведеного правового регулювання, доводи відповідачів про те, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн, а тому, підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2024 року - 3028 грн, є безпідставними та необґрунтованими.

Доходячи вказаних висновків відповідачами не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Також помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 року у справі № 380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідачів про необхідність застосування положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», які визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн, та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.0.2023, 01.01.2024, ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Аналогічна позиція висловлена судом у рішенні від 27.02.2024 р. по справі № 400/68/24 за аналогічним позовом про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за 2021-2023 роки. Пенсійний орган зазначене рішення суду не оскаржив.

Інших підстав для відмови в оскаржуваному рішенні не наведено.

Таким чином, рішення відповідача 1 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нових довідок про суддівську винагороду, є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позов задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки саме ним прийнято рішення, яким було порушено права позивачки.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,290) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ) від 10.07.2024 р. № 87 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ) провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 26.06.2024 № 7/1-1345/24 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2270 грн, встановленого на 01.01.2021 абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/1/24 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2481 грн, встановленого на 01.01.2022 абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/2/24 за період з 01.01.2023 по 31.12.20213 виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 2684 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», від 26.06.2024 № 7/1-1345/4/24 за період з 01.01.2024, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024, абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,290) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов