Справа № 420/15982/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15982/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року (суддя Харченко Ю.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 03.11.2023) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови, -

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2023 року ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" звернулося до адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000278/2, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000572, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000575, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000588.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року адміністративний позов ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про коригування митної вартості товарів від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000278/2, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000572, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000575, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000588.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Середня, буд. 47, кв. 36 ) сплачений судовий збір у розмірі 16 104 (шістнадцять тисяч сто чотири) грн.00 коп.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог товариства.

В обґрунтування поданої скарги зазначається, що судом першої інстанції не було враховано, що в документах, які були надані товариством до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД), містилися розбіжності, не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Тому зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

На думку апелянта, під час здійснення контролю митної вартості товарів ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" та прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси товариства, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ".

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" в межах повноважень, передбачених статутними документами, здійснює господарську діяльність, у тому числі, зовнішньоекономічну.

06.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (Покупець) та MARAZZI GROUP Srl a socio unico (ITALY) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати Товар, зазначений у Рахунках до цього Договору та розрахуватися за Товар відповідно до зазначених умов у ст. 3 цієї Угоди. Основні умови купівлі-продажу погоджуються Сторонами в цьому Договорі та Рахунках, які підписуються обома Сторонами та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2 Договору Сторони погодили, що Товари, які продаються і купуються за цією Угодою, перераховані та описані в рахунках до цієї угоди, а Рахунки стають невід`ємною частиною Угоди. Згідно до п. 2.2. Договору, у рахунках до Договору Сторони перераховують Товари, що продаються Продавцем та купуються Покупцем, їх найменування, кількість, ціни, характеристики, індивідуальні ознаки, відомості про інші якості, що ідентифікують Товар, а також в якості гарантії, що застосовуються до Товару, терміни доставки Товару. З моменту підписання Сторонами Рахунку до Договору, Покупець вважається таким, що підтвердив замовлення на Товар. Згідно з п. 3.2. Договору Покупець сплачує Продавцю за Товар передоплату у розмірі 50% вартості купівлі-продажу Товару протягом 3 робочих днів з моменту підтвердження замовлення Товару та 50% доплата перед відвантаженням.

Сторони погодили, що Товари продаються відповідно до умов міжнародної торгівлі EXW INCOTERM, які є чинними на момент укладання Угоди.

01.03.2023 року між ТОВ «Прайд Лоджистик» та ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" був укладений Договір №01032023 на транспортно-експедиційні послуги (організації перевезення вантажів).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" доручає, а експедитор приймає на себе обов`язок за винагороду та за рахунок Клієнта або вантажоодержувача виконувати або організовувати протягом дії цього Договору комплекс послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів Клієнта, а також діючи на підставі дозволу на митно-брокерську діяльність №АА 002871 і відповідно до положення "Про діяльність митних брокерів на території України", бере на себе зобов`язання по митно-брокерському обслуговуванню Клієнта в зоні діяльності митниці України.

27.03.2023 року, з метою здійснення митного оформлення придбаного позивачем за контрактом № від 06.02.2023 р. товару, декларантом товариства була подана електронна митна декларація №23A41U9, у якій митну вартість визначено за ціною договору (контракту).

Митна декларація №23A41U9 від 27.03.2023 була подана разом з пакетом супровідних документів, зокрема: пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.03.2023р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №71609143 від 10.03.2023р., Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2325_B04RBG від 22.03.2023р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 22.03.2023р., Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № від 22.03.2023р., Банківський платіжний документ, що стосується товару №8 від 17.03.2023р., Рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №00001683 від 24.03.2023р., Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №24/03-1 від 24.03.2023р., Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.03.2023р., доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 22.03.2023р., зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №01032023 від 01.03.2023р., копія митної декларації країни відправлення №22BG004002AA560463 від 23.03.2023 р.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Листом декларанта №27/03-1 від 27.03.2023р. відповідача було повідомлено, що більш додаткових документів надати не має можливості, адже раніше був наданий необхідний пакет документів. Тому позивач просив Одеську митницю на підставі наданих документів прийняти рішення про визначення митної вартості за ціною угоди з виробником товару № від 06.02.2023р. в найкоротший термін, щоб уникнути додаткових витрат, пов`язаних з простоєм транспортного засобу.

Також, з метою здійснення митного оформлення придбаної позивачем по вищезазначеному контракту № від 06.02.2023р. була подана електронна митна декларація №23UA49U1 від 27.03.2023 р., у якій митна вартість визначена за ціною договору (контракту).

Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 23.03.2023р., Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2329_B04RBG 23.03.2023 р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 23.03.2023р., Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № від 23.03.2023р., Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №27/03-1 від 27.03.2023р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №01032023 від 01.03.2023р., Копія митної декларації країни відправлення №22BG004002AA560463 від 23.03.2023 р.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано Лист №27/03-2 від 27.03.2023р. та повідомлено, що митному органу був наданий необхідний пакет документів, та додатково надано: Проформа-інвойс №71609147 від 10.03.2023 р.; Банківській платіжний документ №10 від 17.03.2023р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №00001684 від 27.03.2023р. та Специфікація №5 від 23.03.2023р.

Також, з метою здійснення митного оформлення придбаної позивачем по вищезазначеному контракту № від 06.02.2023р., декларантом була подана електронна митна декларація №23UA51U1 від 29.03.2023р., у якій митна вартість визначена за ціною договору (контракту).

Разом з митною декларацією декларантом подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 23.03.2023р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №71609142 від 10.03.2023р., Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2330_B04RBG 23.03.2023р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 24.03.2023р., Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № від 24.03.2023р., Банківський платіжний документ, що стосується товару №9 від 17.03.2023р., Рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №00001685 від 27.03.2023 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару №27/03-2 від 27.03.2023р., Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.03.2023 р., специфікацію до договору №6 від 23.03.2023р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних 3 НИМ посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № від 06.02.2023р., Договір про надання послуг митного брокера № 01032023 від 01.03.2023р., Копія митної декларації країни відправлення № 23BG004002АА560620 від 24.03.2023 року.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) для перевірки та підтвердження відомостей переклад українською мовою копії митних декларацій країни відправлення від 24.03.2023 № 23BG004002AA560620 згідно ст.254 МКУ .

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано лист №29/03-1 від 29.03.2023р., в якому позивач повідомив про те, що вже було надано необхідний пакет документів для митного оформлення. Тому ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» просило на підставі наданих документів прийняти рішення про визначення митної вартості за ціною угоди з виробником товару № від 06.02.2023р. в найкоротший термін, щоб уникнути додаткових витрат, пов`язаних з простоєм транспортного засобу.

Проте, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000278/2, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2, та складено Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000572; від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000575; від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000588.

Зокрема, у графі 33 спірного Рішення від 27.03.2023 року №UA500500/2023/000278/2 про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданому до митного оформлення контракті від 06.02.2023 та інвойсі від 10.03.23 зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення мд UA500500/2023/009941 від 27.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі), однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення вказана за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України.

3) в наданому контракті від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір.

У графі 33 спірного Рішення від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2 про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданому до митного оформлення контракті від 06.02.2023 та інвойсі від 23.03.2023 2329_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення мдUA500500/2023/009949 від 27.03.2023 передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі),однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення вказана за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Таким чином не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України.

3) в наданому контракті від 06.02.2023 відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір.

У графі 33 спірного Рішення від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2 про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) згідно рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2023 №00001685 повинен бути оплачений не пізніше 27.03.2023, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати, не надано.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товару та картками відмови ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" звернулося до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог товариства суд першої інстанції вважав, що митниця прийняла спірні рішення за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що товариство неправильно визначило митну вартість товарів. При цьому товариством було надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, та які містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів, є необґрунтованим, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України установлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В постановах від 15.10.2013 у справі №21-270а13 та від 22.10.2013 у справі №21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах від 30.01.2014 у справі №К/800/41272/13 та від 17.12.2013 у справі №К/800/28635/13, в яких Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Таким чином, причини неприйняття представлених документів на підтвердження митної вартості товарів є не обґрунтованими та відповідно у відповідача фактично були відсутні будь-які дійсні та об`єктивно визначені підстави для не визнання заявленою позивачем митної вартості поставлених товарів.

Верховний Суд України в постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Отже, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, факт ненадання додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних Рішень про коригування митної вартості товарів від 27.03.2023 року № UA500500/2023/000278/2, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2, від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2, останні обґрунтовані посиланням контролюючого органу на те, що відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 06.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (Покупець) та MARAZZI GROUP Srl a socio unico (ITALY) (Продавець) був укладений зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №.

Відповідно до ст. 2 Договору Сторони погодили, що Товари, які продаються і купуються за цією Угодою, перераховані та описані в рахунках до цієї угоди, а Рахунки стають невід`ємною частиною Угоди.

Згідно до п. 2.2. Договору у рахунках до Договору Сторони перераховують Товари, що продаються Продавцем та купуються Покупцем, їх найменування, кількість, ціни, характеристики, індивідуальні ознаки, відомості про інші якості, що ідентифікують Товар, а також в якості гарантії, що застосовуються до Товару, терміни доставки Товару. З моменту підписання Сторонами Рахунку до Договору, Покупець вважається таким, що підтвердив замовлення на Товар.

Відповідно до інвойсу №2325_B04RBG від 22.03.2023р., №2329_B04RBG від 23.03.2023 р., та №2330_B04RBG від 23.03.2023 р. вартість упаковки, маркування та тара у вигляді дерев`яних піддонів (палетів), включені до інвойсу, як і зазначено у контракті від 06.02.2023 року №.

При цьому, в поданих деклараціях визначено процедуру постачання товару «ZZ00». Вiдповiдно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості.

Також колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18, щодо аналогічних спірних правовідносин, в якій Верховним судом акцентовано, що відповідно до п п. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями п. п. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Верховним Суд у Постанові від 02.07.2019 справа №160/8573/18 у даному контексті зазначено: Щодо доводів відповідача, що позивачем не підтверджено документально така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Умовами Контракту №2737-HD/CN (пункт 2.2 Контракту) визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

За таких обставин вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови, при цьому, включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною.

Щодо доводів апелянта у спірних Рішеннях про коригування митної вартості товарів від 27.03.2023 року № UA500500/2023/000278/2, від 28.03.2023 року №UA500500/2023/000279/2, відносно того, що в наданому до митного оформлення контракті від 06.02.2023 та інвойсі від 10.03.23, від 23.03.2023 2329_B04RBG зазначені умови поставки EXW. У поданій до митного оформлення МД №UA500500/2023/009941 від 27.03.2023 року, МД №UA500500/2023/009949 від 27.03.2023 року передбачені умови поставки EXW IT (Італія) ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі),однак в наданому рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про вартість перевезення вказана за маршрутом EXW (Болгарія) ISPERIH. Тобто не вказана вся сума транспортних витрат від Італії до кордону України, колегія суддів зазначає наступне.

В наданому до митного органу Контракті № від 06.02.2023 року та інвойсах №2325_B04RBG від 22.03.2023р., №2329_B04RBG від 23.03.2023 р., сторони погодили умови поставки EXW INCOTERM. У поданих до митного оформлення МД №23 А41U9 від 27.03.2023р., та МД №9949U1 від 27.03.2023 р. передбачені умови поставки EXW BG ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі).

Умови поставки EXW відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо).

Отже, після передання (завантаження) на заводі Товару у розпорядження перевізника, з яким Покупець (позивач) уклав відповідний договір перевезення, Продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що у автотранспортній накладній (CMR №б/н від 22.03.2023р.,) зазначене місце завантаження город ISPERIH, Болгарія. У МД №23UA41U9 від 27.03.2023р. у графі 20 умови поставки зазначено EXW BG ISPERIH, у графі 15 Країна відправлення Болгарія.

Згідно автотранспортної накладної (CMR №б/н від 23.03.2023р.,) зазначене місце завантаження 7400, місце ISPERIH, Болгарія. У МД 23UA49U1 від 27.03.2023р. у графі 20 умови поставки Зазначено EXW BG ISPERIH, у графі 15 Країна відправлення Болгарія.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необґрунтованою визначену митним органом підставу для прийняття спірного рішення, оскільки згідно умов поставки EXW, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року, товариство не було зобов`язане вказувати всю суму транспортних витрат від Італії до кордону України.

Відносно тверджень апелянта щодо того, що в наданому ТОВ «ТОП ПРЕМІУМ» Контакті № від 06.02.2023 року відсутні підписи та печатки підприємств, які уклали договір, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів ч. 1 ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Перелік реквізитів, обов`язкових для первинних документів, наведений у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», а також у п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88.

Відтак, із вказаних нормативних актів слідує, що печатка не є обов`язковим реквізитом відносно первинних документів.

Разом з тим, не є підтвердженим посилання апелянта у Рішеннях про коригування митної вартості товарів на відсутність підписів підприємств, які уклали договір, оскільки позивачем надано копію договору № від 06.02.2023 року, що містить вказані реквізити. Проте, митним органом відповідний документ прийнято не було, як і не наведено у спірних рішеннях мотивів його неприйняття.

Крім того, щодо доводів апелянта з приводу обґрунтованості зазначення у Рішенні від 29.03.2023 року №UA500500/2023/000285/2 того, що згідно рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2023 №00001685 повинен бути оплачений не пізніше 27.03.2023, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати, не надано, колегія суддів, як і суд першої інстанції, виходить з того, що в наданому до митного органу контракті № від 06.02.2023 року та інвойсах №2325_B04RBG від 22.03.2023р., №2329_B04RBG від 23.03.2023 р. сторони погодили умови поставки EXW INCOTERM. У поданих до митного оформлення МД №23 А41U9 від 27.03.2023р., та МД №9949U1 від 27.03.2023 р. передбачені умови поставки EXW BG ISPERIH (франко-завод, продавець передає товар на власному складі).

При цьому слід наголосити, що умови поставки EXW відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо).

Отже, після передання (завантаження) на заводі Товару у розпорядження перевізника, з яким Покупець (позивач) уклав відповідний договір перевезення, Продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Разом з цим як часові межі оплати, так і спосіб її здійснення жодним чином не впливають на ціну товару, що передбачена контрактом та не свідчить про неможливість визначення числового значення складових митної вартості товару, поставленого позивачу. При цьому, як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, прайс-лист від 10.03.2023 б/н містить ціну товару без врахування умов поставки.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Товариством було подано до Митниці повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин дає підстави для висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Колегія суддів наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо скасування рішень Митниці про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильним.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга митниці задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов