Справа № 160/15314/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) не врахувало період роботи ОСОБА_1 за 30.09.2011 - 19.12.2023 роки відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону 2262-XII. Загальний стаж ОСОБА_1 складає 30 років 3 місяці, з яких 14 років 11 місяці 28 днів - в органах внутрішніх справ, 12 років 2 місяці 22 дні - в органах, що підпорядковуються МВС України, вислуга років - 27 років 2 місяці 20 днів. Зауважив, що на РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) покладено обов`язок оформити документи та подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Однак відповідач фактично взяв на себе функцію пенсійного органу та вирішив питання щодо права на призначення пенсії. До компетенції відповідача не належить вирішення питання про наявність підстав для призначення чи перерахунку пенсії позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
24.06.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що відповідно до пунктів а), б), частини статті 12 Закону № 2262, право на пенсію за вислугу років мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, зокрема: - у період з 1 жовтня 2020 року та після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше; - в разі досягнення особами, зазначеними у пунктах «б-д», «з» статті 12 Закону №2262, на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних днів і 6 місяців становить військова або служба в органах внутрішніх справ, Національної поліції, на посадах начальницького складу а Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінальновиконавчій службі України. 22.09.2011, відповідно до наявних задокументованих даних, позивача звільнено з органів внутрішніх справ, при досягненні ним 37-річного віку, за наявності страхового стажу - 17 років 03 місяці 23 дні, з яких час служби в календарному обчисленні - 16 років 05 місяців 12 днів, час роботи - 01 рік, 10 місяців, 11 днів. Отже відповідач вважає, що у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відсутні підстави щодо оформлення документів та підготовки подання про призначення пенсії за вислугу, відповідно до пункту «ж» частини 1 статті 12 Закону № 2262, та направлення таких документів разом із поданням до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
27.06.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про те, що РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) не було здійснено належного розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідач взяв на себе функцію пенсійного органу та вирішив питання щодо права на призначення пенсії, хоча на відповідача покладено обов`язок тільки оформити документи та подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до послужного списку та трудової книжки, ОСОБА_1 , зокрема, у період 26.09.1996 - 22.09.2011 роки перебував на службі в органах внутрішніх справ, а саме: 26.09.1996-01.01.2001 року - інспектор дорожньо-патрульної служби взводу ДПС ДАІ відділу ДАІ Павлоградського міського відділу Управління МВС України в Дніпропетровській області; 01.01.2001 - 09.03.2004 року - інспектор дорожньо-патрульної служби групи ДПС відділення ДАІ Павлоградського міського відділу Управління МВС України в Дніпропетровській області; 09.03.2004-13.06.2005 року - державто-інспектор відділення Державтоінспекції Павлоградського міського відділу Управління МВС України в Дніпропетровській області; 13.06.2005-01.11.2007 року - старший державтоінспектор відділення державної автомобільно-технічної інспекції 7 міжрайонного відділу ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області (м. Павлоград); 01.11.2007 - 20.09.2008 року - інспектор з розшуку Павлоградського відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, підпорядковане УДАІ УМВС в області; 20.09.2008 - 16.03.2010 року - інспектор з розшуку Павлоградського відділення РЕР ДАІ, підпорядковане УДАІ ГУМВС в області; 16.03.2010-13.07.2010 року - інспектор відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ ГУМВС України в області; 13.07.2010-22.01.2011 року - інспектор з розшуку Павлоградського відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи, підпорядковане УДАІ ГУМВС в області.
У період 30.09.2011 - 06.11.2015 роки ОСОБА_1 працював на посаді спеціаліста 1 категорії відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування міст Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, Павлоградського, Юріївського та Петропавлівського районів, підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області (01.07.2013 року призначений фахівцем 1 категорії центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міст Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, Павлоградського, Юріївського та Петропавлівського районів, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області); у період 07.11.2015 - 24.07.2016 роки працював на посаді оператора комп`ютерного набору територіального сервісного центру №1247; у період 25.07.2016 - 27.12.2016 роки працював на посаді провідного спеціаліста територіального сервісного центру №1247; у період 28.12.2016 - 26.12.2018 роки працював на посаді провідного консультанта-адміністратора територіального сервісного центру №1248; у період 27.12.2018 - 16.06.2020 роки перебував на посаді головного спеціаліста територіального сервісного центру №1247; у період 17.06.2020 - 19.12.2023 роки - перебував на посаді адміністратора територіального сервісного центру №1247 (на правах відділу, м. Павлоград) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (28.11.2023 переведений на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру №1247 (на правах відділу, м. Павлоград, Дніпропетровська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу»).
02.04.2024 року позивач звернувся до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України із заявою про підготовку та направлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Листом № 31/29/30/Б- 84 -451- 2024 від 07.06.2024 року РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) повідомлено, що права на призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом немає. З урахуванням вищезазначеного, підстав щодо оформлення документів та підготовки подання про призначення пенсії за вислугу відповідно до пункту «ж» частини 1 статті 1-2 Закону та направлення таких документів та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії немає.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в оформленні та направленні всіх необхідних документів до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області для призначення пенсії, вважаючи її протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до п. «ж» ч. 1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону 2262-XII, до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2, пенсія обчислюється відповідно до частини третьої цієї статті з розміру грошового забезпечення, яке вони мали на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (ч. 17 ст. 43 Закону 2262-XII).
Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаних вимог закону, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей".
Відповідно до пп.2 п.2 постанови від 17.07.1992 №393, до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначення та виплати пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Частиною 1 ст. 48 Закону №2262-XII визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.
Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.
Тобто, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.
Разом з тим, з урахуванням приписів статті 49 Закону № 2262, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії приймають органи Пенсійного фонду України.
Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Суд також зазначає, що після звільнення зі служби ОСОБА_1 працював в органах, що підпорядковуються МВС України.
На переконання суду, відповідачем всупереч вимогам п. 12 Порядку № 3-1 не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, а також не надіслано їх до пенсійного органу для прийняття відповідного рішення. При цьому, відповідачем фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії з посиланням на відсутність у останнього календарної вислуги років.
У даному випадку спір стосується саме оформлення та направлення до пенсійного органу всіх необхідних документів для призначення пенсії.
Відповідно до пункту 1 Розділу III Інструкції №760, уповноважені структурні підрозділи: 1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії; 2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії; 3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів; 4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу). Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється; 5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи; 6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.
Суд зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсії, щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії, а відтак і відсутності необхідності в направленні відповідних документів.
Відповідно до пунктів 2, 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення, а також прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у підготовці та направленні до відповідного пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років є протиправною, а тому, позовні вимоги про зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У спірних правовідносинах відповідачем не доведено правомірність дій щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду через систему «Електронний суд» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується квитанцією №6519-1270-2064-2855 від 12.06.2024 року, яке містяться в матеріалах справи.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та пункту "ж" частини 1 статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник