Справа № 380/6608/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6608/24 пров. № А/857/11251/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року (суддя Братичак У.В., ухвалена в м.Львові) у справі № 380/6608/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування: наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 08.01.2024 №34-ПП «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» ()»; наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 24.01.2024 №299-ПТ «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» (31829585)»; наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 08.03.2024 №1185-ПТ «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» ()».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року заяву представника Головного управління ДПС у Львівській області про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі №380/6608/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів.

Не погоджуючись з даною ухвалою, її оскаржив позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року про закриття провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на оскарження зі сторони позивача не тільки наказу на проведення перевірки, але також предметом оскарження було і інші накази відповідача. На думку апелянта не відповідає дійсності обставина яка вказана в оскаржуваній ухвалі, а саме, що головний бухгалтер ТзОВ «Керамбуд» був присутній під час проведення перевірки, та що така проводилась із відома директора ТзОВ «Керамбуд». Зазначає, що така перевірка проводилась без присутності жодного представника ТОВ «Керамбуд». Така перевірка, хоча вона і планова документальна, не проводилась на підприємстві. Тому в даному випадку, суд першої інстанції на думку апелянта проявив упереджене ставлення до позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача будучи в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Термін «публічно-правовий спір», відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України, означає спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно пунктів 1, 7, 19 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Згідно абзацу 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Відповідно до пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 проаналізувавши положення пункту 19 частини першої статті 4 КАС України у взаємозв`язку із рішеннями Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 та від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 у справі № 1-10/2008, дійшла висновку, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що хоча неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, однак може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що акти індивідуальної дії, а саме спірні у цій справі накази від 08.01.2024 №34-ПП «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» ()», від 24.01.2024 №299-ПТ «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» (31829585)», від 08.03.2024 №1185-ПТ «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КЕРАМБУД» ()» вичерпали свою дію.

Так, перевірка відбулася, позивач допустив контролюючий орган до перевірки, за результатами перевірки складено акт від 04.04.2024 № 14393/13-01-07-04/31829585, в якому зафіксовані виявлені Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області порушення.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, Велика Палата Верховного Суду у справі №816/228/17 дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій із закриттям провадження у справі.

Також, Верховний Суд в постанові від 07.03.2024 у справі №320/5934/23, надаючи оцінку аргументам представника позивача про те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №816/228/17 розглядала випадок, коли вже відбувся допуск посадових осіб відповідача до перевірки, у той час як у справі №320/5934/23 платник податку звернувся до суду ще до початку її проведення, вказав, що такі обставини не були ключовими при вирішенні Великою Палатою Верховного Суду виключної правової проблеми в межах розгляду справи №816/228/17 і зміна таких не зумовлює іншого тлумачення тих норм, правовий висновок щодо тлумачення яких був викладений у постанові ВП ВС.

Правомірність наказів Головного управління ДПС у Львівській області від 08.01.2024 №34-ПП, від 24.01.2024 №299-ПТ, від 08.03.2024 №1185-ПТ може бути оцінена при розгляді позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, у випадку зазначення про це у підставах адміністративного позову.

З урахуванням висловленої вище позиції Верховного Суду з даного питання, не потребує роз`яснення право позивача щодо звернення до суду, що уповноважений розглядати даний спір, оскільки такий спір не належить до юрисдикції жодного іншого суду.

Аналогічна правова позиція відображена ВП ВС у справі №816/228/17, а також з іншими постановами КАС ВС у справах, де однією із підстав позову заявлено порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення податкової перевірки платника податку (постанови від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, від 07.03.2024 у справі №320/5934/23).

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак судом першої інстанції підставно закрито провадження у справі.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМБУД» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, у справі № 380/6608/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 09.09.24