Справа № 420/24433/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/24433/24
Головуючий в 1 інстанції: Караван Р.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю апелянта - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

представника апелянта Зозулянського Д.О.,

представника позивача Кисельова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

ВСТАНОВИЛА:

02 серпня 2024 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулись до суду з заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, в якій просили підтвердити обґрунтованість рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.08.2024 року.

Заява мотивована тим, що відповідачем відмовлено посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства, тому наявні всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року заяву Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків задоволено. Підтверджено обґрунтованість рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.08.2024 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити; скасувати рішення суду першої інстанції; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що факту відмови від допуску працівників ГУ ДПС в Одеській області не було, тому що відповідача не було під час проведення їх перевірочних заходів. Перевірка щодо нього не була розпочата як це вимагає ПК України. Апелянт зазначає, що із відеозаписів податківців видно, що вони не надавали на вивчення будь- кому із тих, хто знаходився у приміщенні на провулку Каретному 18 - копію наказу на проведення перевірки и направлення на перевірку. Відповідача і ОСОБА_2 немає не відеозаписах. Це означає, перевірка взагалі не розпочиналась і акт відмови від підписання акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення фактичної перевірки № 4605/15-32-07-06 від 31.07.2024 р. - документ, у який внесені не достовірні відомості про ніби-то дійсний факт ознайомлення працівника відповідача із документами про початок податкової перевірки. Ніхто відповідачу не телефонував, не викликав і поштою йому не надсилали акт, що засвідчує факт відмови у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Це ще одне порушення вимог ПК України. Досліджені в судовому засіданні відеофайли, які надані представником позивача спростовують й висновок суду про те, що працівниками ДПС були пред`явлені документи для проведення перевірки.

28 серпня 2024 року до суду через систему Електронний суд від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційних вимог у повному обсязі, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що до відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області надійшла заява громадянина ОСОБА_3 , що свідчить про можливі порушення платниками податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи, зокрема, у сервісному центрі «ИТСА» за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована Головним управлінням ДПС в Одеській області за № P/255/15- 32 від 24.07.2024.

Відповідно до доповідної записки № 4169/15-32-07-06-11 від 26.07.2024 в результаті проведеного аналізу відділом фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області було запропоновано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог пп. 191.1.4, 191.1.8 п. 191.1 ст. 191, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням заяви, щодо можливих порушень дотримання норм та вимог законодавства прийнято наказ від 31.07.2024 № 7392-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код за РНОКПП НОМЕР_1 )», з 31.07.2024 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.08.2021 по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підставою для прийняття даного наказу слугувало отримання зазначеної вище заяви.

31.07.2024 ГУ ДПС в Одеській області були видані направлення на перевірку №15101/15-32-07-06 та № 15102/15-32-07-06.

У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку 31.07.2024 посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області був здійснений вихід з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) за місцем провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 .

31.07.2024 о 16 год 30 хв. посадовими особами ГУ ДПС складено акт відмови від допуску до перевірки від 31.07.2024 за №4595/15-32-07-06-17, з якого вбачається, що представником платника податків, працівником сервісного центру ОСОБА_4 , відмовлено посадовим особам ГУ ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки. Також було складено акт відмови від підписання акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення фактичної перевірки № 4605/15-32-07-06 від 31.07.2024.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 відмовлено посадовим особам ГУ ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства, виконуючим обов`язки начальника Головного управління ДПС в Одеській області Миколою Бородюком о 16 год. 30 хв. 01.08.2024 було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ).

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Приймаючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДПС в Одеській області обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.9, п.п. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 20.1.4, 20.1.13 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп. 80.2.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.3 ст. 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.6 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:

94.6.1. платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;

94.6.2. іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк, інша фінансова установа, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей здійснює за рішенням суду.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, податкова перевірка була ініційована заявником на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), а саме внаслідок отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.

Наявна в матеріалах справи заява громадянина від 24.07.2024, яка зареєстрована Головним управлінням ДПС в Одеській області за № P/255/15-32 від 24.07.2024 відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» та дійсно свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи, зокрема, у сервісному центрі «ИТСА» за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ). При цьому до заяви додано копію квитанції № 102778 від 16.07.2024 з даними та печаткою сервісного центру ІТСА.

За вказаних умов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Головного управління ДПС в Одеській області були наявні законні підстави для ініціювання та проведення відповідної фактичної перевірки.

Відповідно до п. 4 розділу 2 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 із змінами та доповненнями (далі Порядок), для реєстрації РРО суб`єкт господарювання або представник суб`єкта господарювання подає до контролюючого органу заяву про реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій за формою № 1-РРО (далі - реєстраційна заява).

З наявної в матеріалах справи заяви ФОП ОСОБА_1 за формою № 1-РРО від 25.08.2023 вбачається, що ним зареєстровано програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 , назва господарської одиниці «ИТЦА» СЦ, назва ПРРО сервіс-центр «ИТСА».

Також судами враховано, що згідно поданого відповідачем повідомлення про об`єкти оподаткування форми № 20-ОПП від 25.08.2023, останнім зареєстровано об`єкт оподаткування «ИТСА» СЦ, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

За вказаних обставин, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що ФОП ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до абзацу 7 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

З наявних в матеріалах справи актів відмови від допуску до перевірки від 31.07.2024 за №4595/15-32-07-06-17 та акту відмови від підписання акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення фактичної перевірки № 4605/15-32-07-06 від 31.07.2024 вбачається, що недопуск було здійснено ОСОБА_4 , яка визначена посадовими особами контролюючого органу як працівник сервісного центру та представник суб`єкта, який не допустив до перевірки.

Також в наявному в матеріалах справи зверненні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 01.08.2024 зазначено, що 31.07.2024 о 16:30 представнику сервісного центру «ИТСА» ОСОБА_4 були пред`явлені службові посвідчення співробітників Головного управління ДПС в Одеській області, копія наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 31.07.2024 № 7392-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та направлення на перевірку від 31.07.2024 №15101/15-32-07-06; № 15102/15-32-07-06.

Ознайомившись з документами на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_4 повідомила, що не допускає до проведення перевірки, про що складено Акт «Про відмову в допуску до проведення/ відмову від проведення фактичної перевірки» від 31.07.2024 за №4595/15-32-07-06-17 та Акт відмови від підписання акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення фактичної перевірки № 4605/15-32-07-06 від 31.07.2024.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень апелянта, що оскільки ОСОБА_5 не є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 , а він та його найманий працівник ОСОБА_6 31.07.2024 року не перебували за адресою: АДРЕСА_1 , тому докази відмови відповідача чи його працівника від проведення перевірки відсутні.

Відповідно до положень статті 81 Податкового кодексу України направлення на проведення перевірки надаються та відмова від допуску до перевірки може бути здійснена платником податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції).

У даному разі, ОСОБА_4 можна обґрунтовано вважати особою, яка фактично проводить розрахункові операції, оскільки згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів та досліджених судом відеозаписів проведення перевірки вбачається, що саме вказана особа перебувала у сервісному центрі на момент перевірки, їй було повідомлено про проведення фактичної перевірки, однак від отримання направлення та допуску посадових осіб ГУ ДПС вона відмовилась, покинула відповідне приміщення та зачинила вказаних осіб у приміщенні сервісного центру «ИТСА» за адресою: м. Одеса, пров. Каретний, буд. 18, внаслідок чого співробітники ГУ ДПС були змушені звернутись до поліції.

Про обґрунтованість вказаного висновку суду свідчить також та обставина, що згідно письмових пояснень представника відповідача саме від ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_1 дізнався про проведення перевірки, а також той факт, що 01.08.2024 відповідачем було подано повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту про прийом останньої на роботу. Факт подальшого скасування відповідачем вказаного повідомлення 04.08.2024 не спростовує обґрунтованість вказаних висновків суду.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність обставин, передбачених статтею 94 ПК України, які є підставою для застосування адміністративного арешту майна відповідача, а саме відмови від проведення фактичної перевірки та відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки з боку ФОП ОСОБА_1 , а саме з боку особи, яка фактично проводила розрахункові операції.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик