Справа № 620/1411/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа №620/1411/24

провадження № К/990/32552/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Мартинюк Н. М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

15 серпня 2024 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.

20 серпня 2024 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 29 грудня 2023 року №Б-113/6/7401-23/7401.21/175-23, у прийнятті від позивача декларації про відмову від іноземного громадянства від 25 грудня 2023 року;

- зобов`язати відповідача прийняти від позивача декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25 грудня 2023 року замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 29 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2024 року, позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язав Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2023 року щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області оскаржило їх у касаційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Отже, предметом касаційного оскарження є позовні вимоги, які вищенаведеними приписами процесуального закону віднесені до категорії незначної складності.

Аналіз аргументів касаційної скарги в сукупності з відображеними у судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Обставин, передбачених пунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, з матеріалів касаційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі № 620/1411/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

Н. М. Мартинюк