Справа № 200/4694/22
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа №200/4694/22

адміністративне провадження № К/990/32907/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у невиплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до пункту 2 Постанови № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язати її виплатити.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 адміністративний позов задоволено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо несвоєчасного прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та наданих документів про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її чоловіка ОСОБА_2 , які призвели до порушення прав ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги одним платежем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- зобов`язано Міністерство оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів здійснити виділення ІНФОРМАЦІЯ_2 коштів для виплатити ОСОБА_1 одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі, із врахуванням раніше виплачених сум відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Міністерство оборони України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункти 3 частини четвертої та підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що касаційна скарга має виняткове значення для відповідача та становить значний суспільний інтерес, оскільки велика кількість позовів з подібними правовідносинами надходять до Міністерства оборони України. Таким чином, заявник вважає, що дана справа підлягає перегляду в порядку касаційного провадження Верховним Судом.

Водночас, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо відсутності висновку Верховного Суду, оскільки Верховний Суд вже висловив свою правову позицію стосовно спірного у цій справі питання.

Так, у постанові від 23.07.2024 у справі №280/3308/23 Верховний Суд зазначив:

« За таких обставин, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що на спірні правовідносини, які виникли у цій справі, положення Порядку № 45 не поширюються, і вказує, що оскільки адміністративна процедура, ініційована позивачкою у цій справі стосовно реалізації визначеного законом права на отримання ОГД була завершена до дня набрання чинності Порядком № 45 (згідно пункту 3 Наказу, яким затверджено Порядок № 45, останній набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 31 січня 2023 року), тому, враховуючи принцип правової визначеності як складової верховенства права, у відповідачів не було будь-яких правових підстав для проведення виплати позивачці ОГД частинами.

Колегія суддів зауважує, що внутрішні процедури стосовно фактичного здійснення виплати ОГД, що проводилися відповідачами у період з 22 грудня 2022 року до моменту набрання чинності Порядком № 45, не можуть виступати легітимною підставою для обмеження права позивачки.»

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що на дату звернення позивачки за виплатою одноразової грошової допомоги 07.11.2022 діяли Постанова № 168 та Постанова № 975, які не передбачали поетапну виплату одноразової грошової допомоги позивачу.

Тому висновки судів попередніх інстанцій повністю узгоджуються із зазначеною правовою позицією Верховного Суду, а доводи касаційної скарги жодним чином їх не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо відсутності висновку Верховного Суду, оскільки Верховний Суд вже висловив свою правову позицію стосовно спірного у цій справі питання.

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.

Також Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя С.Г. Стеценко