Справа № 320/15977/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року №320/15977/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не повернення на рахунок акціонерного товариства «Українська залізниця» () №IBAN НОМЕР_1 , відкритого в головному управлінні ПАТ «Ощадбанк», безпідставно сплаченого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження ВП № 68709373;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо повернення на рахунок акціонерного товариства «Українська залізниця» () №IBAN НОМЕР_1 , відкритого в головному управлінні ПАТ «Ощадбанк», безпідставно сплаченого виконавчого збору у розмірі 5083793,40 грн. та витрат виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження ВП №68709373 у розмірі 401,85 грн., зокрема, але не виключно, звернутися з поданням до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо повернення Акціонерному товариству «Українська залізниця» стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження ВП № 68709373.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

До суду 02.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року прийнято адміністративну справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/23042/16, яке було на виконанні у виконавчому проваджені ВП № 68709373 та внаслідок виконання якого з АТ «Укрзалізниця» стягнуто виконавчий збір, фактично є підставою для повернення стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на підставі положень частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII. На переконання позивача, не вжиття відповідачем визначених чинним законодавством України заходів щодо повернення на рахунок АТ «Укрзалізниця» надміру зарахованих до державного бюджету сум виконавчого збору у розмірі 5083793,40 грн порушує законні права та інтереси АТ «Укрзалізниця» - підприємства державного сектору економіки, яке віднесене до списку стратегічно важливих підприємств для держави, особливо в умовах воєнного стану.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи свої аргументи, відповідач зазначає, що 15.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68709373 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника. У свою чергу, відповідно до частини 7 статті 27 Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. На думку відповідача, у цьому випадку повернення виконавчого збору Законом не передбачено.

У судових засіданнях, які відбулись 31.07.2023, 16.10.2023, 20.11.2023, 29.02.2024, сторони у справі підтримали свої вимоги та заперечення.

13 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 у справі № 910/23042/16 про закриття провадження у справі № 910/23042/16 за скаргами АТ «Укрзалізниця» на дії та бездіяльність Відділу ДВС та розгляду заяви АТ «Укрзалізниця» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі 910/23042/16.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначив, що з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», рішення у справі 910/23042/16 за результатами розгляду скарги АТ «Укрзалізниця» на дії та бездіяльність Відділу ДВС щодо не закінчення виконавчого провадження ВП № 68709373 з підстав п. 5 ст. 39 у зв`язку із скасуванням рішення, а також заяви АТ «Укрзалізниця» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі 910/23042/16, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 68709373, прямо впливають на розгляд справи №320/15977/23, та можуть слугувати підставою для повернення стягнутого виконавчого збору у відповідності до частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 закінчено апеляційний розгляд справи № 910/23042/16 за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2023.

29.02.2024 представник позивача подав до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 29.02.2024, відповідно до частини третьої статті 194 та частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16 позов задоволено частково, стягнуто із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - Банк) 192805,68 долара США 3 % річних за несвоєчасне повернення кредитів, 88725,00 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 47656150,80 грн пені за порушення строків повернення кредитів, 3026758,17 грн пені за порушення строків сплати процентів. У решті позову відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №910/23042/16 замінено Банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Профінанс Груп» (далі - ТОВ «Профінанс Груп»).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 рішення суду першої інстанції у справі №910/23042/16 змінено в частині стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, замість 88725,00 доларів США стягнуто 84472,50 долара США.

10.02.2022 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021, зміненого Постановою апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі № 910/23042/16, видано наказ.

17.02.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) Заєць Тетяною Ігорівною відкрито виконавче провадження ВП № 68709373 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 № 910/23042/16 про стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Профінанс Груп» заборгованості у сумі 192805,68 доларів США, 3% річних за несвоєчасну процентів, 84472,50 доларів США 3% річних за несвоєчасну плату процентів, 47656150,80 грн пені за порушення строків повернення кредитів, 3026758,17 грн пені за порушення строків сплати процентів, 155025,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 27727,82 дол. США та 5083793,40 грн та постанову, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 401,85 грн.

На виконання частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» заявою про зупинення виконавчого провадження ВП № 68709373 від 18.02.2022 АТ «Укрзалізниця» повідомила Відділ ДВС, що спірні правовідносини, які були предметом розгляду у справі № 910/23042/16, виникли із зобов`язань ДП «Донецька залізниця», а тому виконавче провадження підлягає зупиненню відповідно до пункту 11 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 1404-VIII).

22.02.2022 АТ «Ощадбанк» виконано/проведено платіжну вимогу № 68709373/1 від 21.02.2022 шляхом списання 55922129,22 грн з рахунку НОМЕР_2 , що належить АТ «Укрзалізниця», з призначенням платежу: стягнення коштів на користь ТОВ «Профінанс Груп» згідно наказу Господарського суду Києва від 10.02.2022 №910/23042/16, виконавчий збір згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2022 № 68709373, витрати виконавчого провадження згідно з постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2022 № 68709373.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2022 у справі №910/23042/16 частково задоволено касаційну скаргу АТ «Укрзалізниця», постанову суду апеляційної інстанції скасовано в частині стягнення пені, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заявою від 19.08.2022 АТ «Укрзалізниця» повідомлено Відділ ДВС про те, що постановою Верховного Суду від 10.08.2022 у справі № 910/23042/16 касаційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №910/23042/16 в частині стягнення пені скасовано, а справу в цій частині направлено на новий, розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі № 910/23042/16 скасовано в частині стягнення пені та відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 47656150,80 грн пені за порушення строків повернення суми кредитів та 4965173,76 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом. Суд апеляційної інстанції також змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, здійснив частковий поворот виконання рішення та розподіл судових витрат.

Заявою від 28.09.2022 АТ «Укрзалізниця» повідомлено Відділ ДВС про те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/23042/16, апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021, за яким проводилось примусове виконання у виконавчому проваджені №68709373 скасоване, та ухвалено нове рішення за яким у позові в частині стягнення пені ТОВ «Профінанс Груп» відмовлено.

17.10.2022 ухвалою Верховного Суду у справі № 910/23042/16 прийнято до розгляду касаційну скаргу ТОВ «Профінанс Груп», цією ж ухвалою клопотання ТОВ «Профінанс Груп» задоволено, зупиненно виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі №910/23042/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

15.11.2022 постановою Відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження ВП № 68709373 закінчено з підстав визначених у пункту 3 частини 1 статті 39 Закону 1404-VIII.

17.02.2023 постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду касаційну скаргу ТОВ «Профінанс Груп» залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 910/23042/16 - без змін.

06.03.2023 АТ «Укрзалізниця» звернулось до Відділу ДВС із заявою про повернення виконавчого збору у розмірі 5083793,40 грн, стягнутого в рамках виконавчого провадження ВП № 68709373, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.03.2023 за № 33391-33-23.

На зазначену заяву АТ «Укрзалізниця» отримано відповідь від 30.03.2023 № 39247/33391-3323/20.1 від 30.03.2023, відповідно до змісту якої відповідач вказує на відсутність правових підстав для повернення стягнутого в примусовому порядку виконавчого збору, посилаючись при цьому на частину 7 статті 27 Закону 1404-VIII, яка, на думку відповідача, не містить норм щодо можливості повернення АТ «Укрзалізниця» виконавчого збору, а також на той факт, що на час звернення АТ «Укрзалізниця» із заявою про повернення виконавчого збору виконавче провадження № 68709737 закінчено на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону 1404-VIII.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з п. 1 ст. 42 вказаного Закону № 1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Згідно зі статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 15.11.2022 Відділу ДВС закінчено виконавче провадження ВП № 68709373 з підстав, визначених у пункту 3 частини 1 статті 39 Закону 1404-VIII.

Суд зазначає, що частина сьома статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає єдиний випадок, коли стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню - це закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню, або закінчення виконавчого провадження у зв`язку з визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для закінчення виконавчого провадження, перелічені у статті 39 Закону № 1404-VIII, серед яких наявні, зокрема: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Враховуючи, що виконавче провадження у спірних правовідносинах закінчено у зв`язку з припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, а не з підстав скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених правових підстав для повернення Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнутого виконавчого збору, у зв`язку з чим суд не вбачає протиправної бездіяльності з боку останнього.

За схожих обставин справи Верховний Суд дійшов аналогічного висновку в постановах від 26 березня 2020 року у справі №814/1506/17, від 11 червня 2020 року у справі №160/10713/19.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів про оскарження постанови про закриття виконавчого провадження або докази про її скасування у будь-якому порядку. Доводи позивача зводяться лише до необхідності застосування приписів ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка до спірних правовідносин не застосовується.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Щавінський В.Р.