Справа № 161/7920/24
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7920/24
Провадження № 2-а/161/120/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

24.04.2024 до суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування підстав позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01.04.2024 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горун І.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74604481 про стягнення з позивача штрафу в дохід держави у розмірі 1020 грн.

Виконавче провадження було відкрите на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1429110 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 122 та ст.125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач стверджує, що постанови не отримував, адвокатом було витребувано її копію.

Позивач заперечує порушення ПДР і вчинення адміністративних правопорушень, передбачене ч. 1, 2 ст. 122 та ст. 125 КУПАП. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1429110 від 13.02.2024 є незаконною та підлягає скасуванню оскільки маневр обгону він розпочинав на ділянці автодороги, де розмітка напрямків руху є переривчастою (розмітка 1,5), що дозволяє здійснювати маневр обгону згідно з вимогами Правил дорожнього руху, перетнув суцільну лінію розмітки виключно при завершенні маневру обгону.

Зазначає, що постанову працівники поліції виносили в службовому автомобілі без його участі, що суперечить законодавству.

На підставі вищезазначеного, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року замінено відповідача на належного - Головне управління Національної поліції у Волинській області.

03.07.2024 до суду надійшов відзив від представника відповідача ГУНП у Волинській області , обгрунтовний тим, що ОСОБА_1 здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимогу пункту правил 14.6.а ПДР України. Після чого водію було подано сигнал про зупинку транспортного засобу, він зупинився однак не ввімкнув аварійну сигналізацію. В подальшому начальником СРПП капітаном поліції ОСОБА_2 було належним чином представлено та пред`явлено документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», та було роз?яснено водієві ОСОБА_1 зміст правопорушення, суть зупинки, а саме: - п. 14.6.а ПДР України,- «Порушення правил обгону, заборону обгону на перехресті», - п.33.ПДР України,- «Порушення вимог дорожніх знаків», - п.9.9.6. ПДР України, - «Порушення ввімкнення аварійної сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського». Згідно зі ст. 285 КУпАП постанова серії ЕНА № 1429110 була оголошена негайно після закінчення розгляду справи та копія постанови надіслано рекомендованим листом, оскільки гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису. Факт правопорушення вчиненого позивачем підтверджується: постановою серії ЕНА № 1429110 від 13.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, рапорт капітана поліції ОСОБА_2 , акт перегляду наявного відеозапису із автомобільного відео реєстратора за 13.02.2024, копія електронного реєстру АТ «Укрпошта», копія постанови. Просили відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 13 лютого 2024 року близько 07.07 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимогу дорожнього знаку 1.23.2 та після зупинки транспортного засобу поліцією не ввімкнув аварійну сигналізацію згідно ч. 2 ст. 36 КупАП, чим порушив п. 14.6а ПДР, згідно постанови серії ЕНА №1429110, відповідальність за що передбачене ч. 1,2 ст. 122, ст. 125 КУпАП (а.с.10).

П. 14.6.а ПДР України,- «Порушення правил обгону, заборону обгону на перехресті» -відповідальність за вказане порушення передбачене ст.122 ч.2 порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

П.33.ПДР України,- «Порушення вимог дорожніх знаків» відповідальність за вказане порушення передбачене ст. 122 ч.1 перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П. 9.9 «б» ПДР України, - «Порушення ввімкнення аварійної сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського» відповідальність за вказане правопорушення передбачене ст. 125 інші правопорушення правил дорожнього руху.

З аналізу наведеного вбачається, що у випадку зупинення учасника дорожнього руху поліцейським, таким учасником в обов`язковому порядку повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

При цьому, на думку суду, та з огляду на ту обставину, що аварійна світлова сигналізація є попереджувальним сигналом (п. 9.1 ПДР України), зазначена світлова сигналізація повинна бути ввімкненою протягом всього часового періоду, протягом якого особа притягується до відповідальності з метою попередження інших учасників руху про вказану обставину. Порушення водієм п. 9.9 "б" ПДР України містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Аналогічні висновки зазначені у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду (справа №507/822/21), Другого апеляційного адміністративного суду (справа №537/5684/18), Шостого апеляційного адміністративного суду (справи №759/1042/20, 751/711/19).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що до основних повноважень поліції відносяться, в тому числі: вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

ОСОБА_1 заперечує обставини, вказані у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначає, що вказаних в оскаржуваній постанові правопорушення не вчиняв. Однак жодних належних і допустимих доказів, які спростовують встановленого факту вчинення ним правопорушення не надав.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і т.і.

Крім цього, згідно із ст.251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до відеозапису встановлено, що дійсно мав факт, зазначений у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме вбачається, наявність дорожнього знаку 1.23.2 ПДР України «прилягання другорядної дороги з лівого боку», який встановлюється завчасно перед перехрестям, де водії, які рухаються головною смугою, мають перевагу в русі перед іншими учасниками, які здійснюють рух з другорядної дороги. Не увімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки на вимогу поліцейських.

Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої вказаними статтями та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам чинного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейські при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяли не в спосіб, передбачений КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, даними відеозапису.

Даючи оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статей, за якими позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову .

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративних правопорушень.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись, ст. ст. 2, 6, 19-20, 77,90, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк