Справа № 240/39103/21
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

06 вересня 2024 року

м. Київ

справа №240/39103/21

адміністративне провадження №К/990/32362/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року (колегія у складі: головуючого - судді Сушка О.О., суддів Мацького Є.М., Залімського І.Г.)

у справі № 240/39103/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФ України в Житомирській області, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до ненарахування та невиплати позивачу з 17 травня 2021 року підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Житомирській області провести з 17 травня 2021 року таке нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеним законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 03 жовтня 2022 року позов задовольнив. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення суду першої інстанції від 03 жовтня 2022 року набрало законної сили з 03 листопада 2022 року.

Надалі ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявами щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року в порядку, визначеному статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (а саме шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення).

Ухвалою від 07 травня 2024 року Житомирський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні вказаної заяви позивача.

Не погодившись із цим судовим рішенням, позивач у червні 2024 року оскаржив його в апеляційному порядку, не сплативши при цьому судовий збір за подання апеляційної скарги до суду.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 13 червня 2024 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору.

Позивач подав до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що судовий збір при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийнятої за результатом розгляду заяви з питань, визначених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає сплаті як такий.

Надалі ухвалою від 01 липня 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд, визнавши необгрунтованим заявлене позивачем клопотання та констатувавши факт неусунення ним у встановлений судом строк як таких недоліків апеляційної скарги, повернув ОСОБА_1 цю скаргу.

06 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 19 серпня 2024 року. У даній касаційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить: поновити їй строку на касаційне оскарження в порядку частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року та направити матеріали справи до названого суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, а також клопоче про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімумі для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду розмір судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3 028 грн.

Отже, розмір судового збору за подання касаційної скарги починаючи з 01 січня 2024 року на ухвалу суду апеляційної інстанції становить 3 028,00 грн.

В той же час приписами частини п`ятої статті 330 КАС України передбачено, що якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу в паперовій формі, проте не підтвердила сплату судового збору за подання такої скарги. Натомість скаржником у тексті касаційної скарги, з посиланням на висновки із постанов Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12, від 11 серпня 2021 року у справі № 560/4364/19, від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19, зазначено про його звільнення від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам позивача, Суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Сплата судового збору також відповідає пункту 1 частини другої статті 129 Основного Закону України, згідно з яким до основних засад (принципів) судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд зазначає, що за змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судовий збір входить до складу судових витрат, а його розмір та порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У даному ж випадку скаржник не покликався на норми статті 8 Закону № 3674-VI, а виходив з того, що оскільки нормами статті 4 цього ж Закону не встановлено окремо ставки судового збору за звернення особи до адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України, то позивача звільнено як від сплати судового збору за подання вказаної заяви до суду першої інстанції, так і від сплати судового збору при зверненні до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатами розгляду відповідної заяви, а також, - відповідно, й з цією касаційною скаргою.

Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Таким чином, судовий збір (сourt fees) - це обов`язковий грошовий платіж на користь суду за розгляд справи в суді або за окремі процесуальні дії, вчинені судом. Метою запровадження судового збору є, зокрема, встановлення законодавчого обмежувального заходу для регулювання доступу до суду, а також захист суду від перенавантаження у зв`язку із поданням необґрунтованих або безпідставних позовів та апеляційних і касаційних скарг.

Об`єктами справляння судового збору є процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 Закону № 3674-VI. Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга статті 3 цього Закону).

При цьому, як вже було зазначено вище по тексту цієї ухвали, відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено розмір ставки судового збору за відповідними об`єктами справляння судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У контексті викладеного Суд зазначає, що вищевказані положення Закону стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.

Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією щодо застосування статті 132 КАС України та статті 4 Закону № 3674-VI, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 320/5719/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 826/17526/18 та від 13 квітня 2022 року у справі №204/827/17, від 09 лютого 2023 року у справі № 120/3532/21-а, від 09 лютого 2023 року у справі № 380/22710/21.

Що ж до посилань скаржника в обґрунтування касаційної скарги на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12, від 11 серпня 2021 року у справі № 560/4364/19, від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19, то Суд відхиляє їх як безпідставні, виходячи із такого.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому в силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Так, висновки Верховного Суду стосовно застосування зазначених положень частини п`ятої статті 242 КАС України та частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» сформовані, зокрема, у постановах від 22 серпня 2019 року у справі № П/811/204/17, від 22 серпня 2019 року у справі № 823/1754/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 802/604/16-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 826/14419/15, від 22 серпня 2019 року у справі № 826/245/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 822/757/17, від 22 серпня 2019 року у справі № 813/4484/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 661/772/16-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 822/6107/15, від 22 серпня 2019 року у справі № 818/1427/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 810/605/17 та від 22 серпня 2019 року у справі № 821/407/17.

Суд звертає увагу скаржника на те, що Великою Палатою Верховного Суду вже вирішувалося питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Зокрема, у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 28 травня 2018 року у справі № 915/955/15 вказано, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Оскільки застосування положень Закону № 3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, а відтак під час розгляду справи № 240/39103/21 підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати. Такі висновки Велика Палата хоч і зробила під час розгляду господарської справи, однак норми Закону № 3674-VI в цій частині є загальними і не містять різних підходів до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції, відтак такі висновки повинні бути застосовані і під час вирішення цієї адміністративної справи.

Враховуючи наведене, Суд констатує, що за подання касаційної скарги на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року судовий збір підлягає сплаті.

При цьому Суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання документа на підтвердження сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

рахунок отримувача: UA0026007;

;

код класифікації доходів бюджету: 22030102;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

найменування податку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Також скаржнику слід роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали скарга буде повернута (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 240/39103/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

3. Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з дією воєнного стану в Україні.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко