Справа № 480/791/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2024 року Справа № 480/791/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги та добових відповідно до п. 1 ч. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги за період з 13.01.2022 по 31.03.2023 включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу та добові відповідно до п. 1 ч. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги за період з 13.01.2022 по 31.03.2023 включно.
Ухвалою суду від 28.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 26.03.2024 прийнято відмову позивача від позову. Закрито провадження у справі № 480/791/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добових відповідно до п. 1 ч. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги за період з 13.01.2022 по 31.03.2023 включно.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 06 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.2022 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 13.01.2022 року, ОСОБА_1 , призначений наказом командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.01.2022 року № 9 на посаду заступника начальника штабу кадру військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13 січня 2022 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
Місцем розташування військової частини НОМЕР_1 є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №90 від 31.03.2023 року капітана Хлопотова виключили із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 31.03.2023 року.
Згідно п. 1 ч. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом міністра оборони України № 45 від 05.02.2018 року, підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачується військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття на військову службу.
На час підписання контракту та призначення на посаду заступника начальника штабу кадру військової частини НОМЕР_1 позивач постійно проживав у с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, таким чином, мав право на отримання підйомної допомоги.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вважає, що законодавцем чітко визначено підстави для виплати підйомної допомоги та добових, а саме: при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (які саме проходять), а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (вже перебувають на військовій службі) на нове місце військової служби, в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду.
Тобто, переїзд повинен бути пов`язаний саме з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт, саме у зв`язку з призначенням на військову посаду військовослужбовця, який вже проходить військову службу за контрактом або призовом осіб офіцерського складу, і аж ніяк з підписанням контракту на проходження військової служби.
Разом з тим, враховуючи, що позивач лише підписав контракт 06.01.2022, та не проходив до цього військової служби ні у військовій частині НОМЕР_1 , ні в будь-якій іншій військовій частині, підстав для виплати йому підйомної допомоги та добових не вбачається.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказував, що в обсязі зазначених в позовній заяві обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних відносин, слід зробити висновок, що оскільки є наказ, за яким позивач приступив до виконання посадових обов`язків за посадою заступника начальника штабу кадрів військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), тобто в іншому населеному пункті, він має право отримати підйомну допомогу на підставі пункту 1 частини третьої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ та Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджено Наказом Міністерства оборони України № 45 від 05.02.2018 року.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 06 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.2022 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 13.01.2022 року, ОСОБА_1 , призначений наказом командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.01.2022 року № 9 на посаду заступника начальника штабу кадру військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13 січня 2022 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
Місцем розташування військової частини НОМЕР_1 є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 90 від 31.03.2023 року капітана Хлопотова виключили із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 31.03.2023 року.
Крім того, позивач згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 90 від 31.03.2023 року справи та посаду у військовій частині здав і вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 .
Згідно п. 1 ч. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом міністра оборони України № 45 від 05.02.2018 року, підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачується військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття на військову службу.
Як зазначає позивач, на час підписання контракту та призначення на посаду заступника начальника штабу кадру військової частини НОМЕР_1 позивач постійно поживав у с.Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, таким чином, мав право на отримання підйомної допомоги.
20.10.2023 позивач направив рекомендованим листом з описом відповідний рапорт до відповідача щодо виплати підйомної допомоги, відповідно до п.1 ч.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги.
Згідно роздруківки з офіційного сайту «Укрпошти» зазначений лист з рапортом відповідач отримав 28.10.2023 року, проте жодної відповіді на рапорт позивач не отримував.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати підйомної допомоги, відповідно до п.1 ч.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, позивач вважає за необхідне звернутися до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 26.02.2021 року), проходження військової служби здійснюється:
громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", «Про Збройні Сили України", «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовується продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців
Частиною 1 цієї статті передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджено Наказом Міністерства оборони України № 45 від 05.02.2018 року (у редакції на момент укладенні позивачем контракту) (надалі Порядок №45).
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.
Відповідно до п. 2 Порядку №45, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду.
Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Згідно з п. 3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
Відповідно до п. 9 Порядку № 45 виплата добових здійснюється за кожний день перебування в дорозі військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїхали на нове місце служби військовослужбовця, за умови надання проїзних документів. День вибуття та день прибуття рахуються як дві доби. Якщо проїзних документів немає, добові виплачуються з розрахунку за одну добу переїзду.
Відповідно п. 5 Порядку №45 підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Пунктом 12 Порядку №45 передбачено, що наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини.
Відповідно до п. 13 Порядку №45, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.
У спірних правовідносинах позивач пов`язує своє право на отримання підйомної допомоги з тим фактом, що ним був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 06 січня 2022 року. Відповідно до вказаного контракту позивач ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 13.01.2022 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, позивач зазначає, що на час підписання контракту та призначення на посаду заступника начальника штабу кадру військової частини НОМЕР_1 (січень 2022 року) позивач постійно проживав у с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області. У зв`язку з викладеним позивач і вважає, що він має право на отримання спірної підйомної допомоги, оскільки службу він мав проходити не за місцем свого проживання.
Суд вважає, вище вказані позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, оскільки відповідно до змісту вище вказаних нормативно-правових актів, право військовослужбовця на отримання підйомної допомоги, в першу чергу пов`язано з переїздом військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт (ч.1. ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), аналогічна за змістом норма викладена і у Порядку №45.
У спірних правовідносинах позивач укладаючи контракт був лейтенантом запасу і відповідно до його військового квитка не проходив службу на момент укладення вищевказаного контракту, тобто він не мав місця військової служби, яке змінилося з укладення 06.01.2022 контракту.
Вище вказана позиція суду, окрім того, підтверджується і вимогами Порядку №45 у якому зазначається, що у наказі про виплату підйомної допомоги зазначаються окрім іншого, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько