Справа № 280/7364/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ДОКАЗІВ

10 вересня 2024 року Справа № 280/7364/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати висновки дисциплінарного та службового розслідування проведеного відповідачем на підставі наказу № 853 від 15.07.24р. безпідставними та протиправними;

стягнути з відповідача недоплачену компенсацію за невикористані позивачем відпустки з 2020 по липень 2024 року включно в загальній сумі 131 539, 68 грн. (сто тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять дев`ять гривень 68 коп.);

стягнути з відповідача недовиплачену суму заробітної плати за липень місяць 2024 року в сумі 51 465 грн. 59 коп. (п`ятдесят одну тисячу чотириста шістдесят п`ять гривень 59 коп.);

стягнути з відповідача за роботу у вихідний день - 4 312,3 грн.;

визнати незаконним та скасувати наказ № 504 о/с від 20 липня 2024 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

визнати незаконним та скасувати наказ №1177 від 19 липня 2024 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта поліції ОСОБА_1 ;

поновити громадянку України ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ), сержанта поліції, на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності на воді Запорізького районного управління поліції з окладом згідно штатного розкладу в сумі, не нижчій, ніж була на момент звільнення, з подальшою індексацію згідно законодавства України, бойовими і преміальними виплатами, додатковими надбавками передбаченими положеннями відповідача;

стягнути з відповідача за вимушений прогул позивача (з моменту безпідставного звільнення по день розгляду позову, і прийняття рішення у справі) суму з розрахунку середньоденного грошового забезпечення в розмірі 2 071,74 грн. в день до моменту постановлення рішення у справі.

Ухвалою суду від 07.08.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №280/7364/24 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 12.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

Ухвалою суду від 12.08.2024 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків.

Ухвалою суду від 14.08.2024 у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №280/7364/24 відмовлено.

Ухвалою суду від 14.08.2024 заяву позивача про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у Головного управління Національної поліції в Запорізькій області докази.

09.09.2024 позивачем подано заяву про забезпечення доказів, у якій просить суд вжити заходів забезпечення доказів шляхом їх витребування, а саме: витребувати у Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у Головного управління Національної поліції в Запорізькій області інформацію про залучення позивача до виконання службових обов`язків в період з червня 2022 року по липень 2024 року у її календарні за штатним розписом вихідні та її календарні за штатним розписом неробочі дні при виконанні нею обов`язків з формування завдань патрулям у системі ITC ІПНП ГУНП у Запорізькій області"; про безперервне (на вихідні та святкові дні) виконання позивачем обов`язків з формування завдань патрулям у системі ITC ІПНП ГУНП у Запорізькій області, якщо таку функцію позивач виконувала у період з червня 2022 року по липень 2024 року."

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Підстави та порядок забезпечення доказів визначені статтею 114 КАС України. Відповідно до частин першої та другої згаданої норми суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно із частиною першою статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Аналізуючи наведені положення КАС України у зіставленні з вимогами позивача, суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №9901/845/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Отже, заявник повинен довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою. Суд не може здійснити заходи по забезпеченню доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Дослідивши заяву заявника про забезпечення доказів, суд вважає, що вона не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України.

У відповідності до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України, передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини 4 ст. 79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно з ч. 7 ст. 80 КАС України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення доказів доцільне та можливе лише за умови існування обставин, які б свідчили про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів повинна містити виклад обставин, які свідчать про небезпеку втрати доказів або неможливість чи ускладнення подання доказів у майбутньому.

Саме це відрізняє заяву про забезпечення доказів від звичайного клопотання про витребування доказів.

На переконання суду, вказані заявником обставини не є підставами, визначеними ч. 1 ст. 114 КАС України, за наявності яких вживаються заходи із забезпечення доказів.

Так, заявником не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

Отже, заявником не доведено наявність обґрунтованих обставин, які свідчать про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення доказів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року по справі № 9901/608/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

У постанові від 03 липня 2019 року по справі №9901/845/18 Великою Палатою Верховного Суду викладено правову позицію, відповідно до якої, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши аргументи та доводи позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви останнього про забезпечення доказів.

Згідно частини 5 статті 117 КАС України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 114-117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів у справі, - відмовити.

Копію ухвали направити/видати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака