Справа № 500/3552/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3552/24

09 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.05.2024 ВП №75046021 про відкриття виконавчого провадження;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.05.2024 ВП №75046021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.05.2024 ВП №75046021 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.05.2024 ВП №51721820 за письмовою заявою стягувача постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ) 16.05.2024 ВП №75046021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору 14.05.2024 ВП №51721820, виданої Відділом про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 19 750 803,50 грн. в дохід держави. Також, в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанови державного виконавця Відділу від 16.05.2024 ВП №75046021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Однак органом державної виконавчої служби, функції по виконанню рішень якого поширюються на Чортківський район Тернопільської області, виходячи з місця проживання позивача в селі Товсте Чортківського (колишній Гусятинський) району Тернопільської області, є Гусятинський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Разом з цим, виходячи з приписів п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція № 512/5), сума, яка підлягає стягненню на підставі виконавчого документа постанова від 14.05.2024 ВП №51721820 про стягнення виконавчого збору, є меншою ніж розмір стягнення за рішеннями, які віднесені до повноважень Відділу.

За вказаних обставин, на думку позивача, спірні постанови не відповідають приписам чинного законодавства, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та не за підвідомчістю, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.06.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 12.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, Міністерством юстиції України подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що державним виконавцем Відділу 16.05.2024 відкрито виконавче провадження № 75046021 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 19 750 803,50 грн. в дохід держави. Постанова про стягнення виконавчого збору, станом на час розгляду даної справи, є чинною та підлягає обов`язковому виконанню. Стягнутий виконавчий збір зараховується до Державного бюджету України.

На виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 527743161 щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 . Вимога позивача щодо визнання протиправними та скасування вищезазначених постанов державного виконавця Відділу у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та не за підвідомчістю, є безпідставною, оскільки відповідно до вимог ч.3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 стягувач може пред`явити до Відділу, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий документ, сума зобов`язання за яким не підвідомча відповідному відділу примусового виконання рішень, у разі якщо на виконанні у цьому відділі перебуває виконавче провадження (зведене виконавче провадження) про стягнення коштів з боржника, визначеного цим виконавчим документом.

На переконання відповідача, дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 75046021, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75046021, а також постанови про приєднання виконавчого провадження №75046021 до зведеного виконавчого провадження № 52743161 здійснені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.07.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), продовжено процесуальний строку розгляду адміністративної справи.

В судовому засіданні 09.09.2024 представник відповідачів просила відмовити у задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 09.09.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати згідно ч. 7, 8 ст. 243 КАС України, ухвалено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 09.09.2024 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у адміністративній справі.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 51721820 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 27.05.2016 № 607/13908/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості за кредитними договорами у розмірі 197 504 593, 91 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн.

20.07.2016 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51721820.

В межах виконавчого провадження №51721820, 14.05.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 19 750 803,50 грн в дохід держави.

16.05.2024 державним виконавцем Відділу відкрито виконавче провадження №75046021 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП №51721820, виданої Відділом, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 19 750 803,50 грн. в дохід держави.

В межах виконавчого провадження №75046021, 16.05.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено стягнути з боржника витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 401,85 грн., та постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №52743161.

Не погоджуючись з такими постановами в межах виконавчого провадження №75046021 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, п.5 ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Приписи ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За приписами ч.1, 2, 4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами ч.5 вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Отже, після повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, державний виконавець, стягує не стягнуту в ході проведення виконавчих дій суму виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та виконує постанову про стягнення виконавчого збору в загальному порядку виконання виконавчих документів.

З матеріалів справи видно, що державним виконавцем Відділу, керуючись вказаними вище нормами Закону України "Про виконавче провадження", 16.05.2024 відкрито виконавче провадження № 75046021 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП №51721820, виданої Відділом, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 19 750 803,50 грн. в дохід держави.

Суд не дає оцінку правомірності постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП №51721820, виданої Відділом, оскільки вона не є предметом розгляду даної справи.

Постанова державного виконавця Відділу про стягнення виконавчого збору є чинною, а винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору за вказаною постановою є обов`язком державного виконавця, а не правом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція № 512/5 ), у п.1 розділу I якої визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 передбачено, що стягувач може пред`явити до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий документ, сума зобов`язання за яким не підвідомча відповідному відділу примусового виконання рішень, у разі якщо на виконанні у цьому відділі перебуває виконавче провадження (зведене виконавче провадження) про стягнення коштів з боржника, визначеного цим виконавчим документом.

При цьому, згідно з п.14 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

В контексті спірних правовідносин, що склались між сторонами, виходячи зі змісту наведених приписів Інструкції та перебуванні на виконанні у Відділі зведеного виконавчого провадження №527743161 щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 , суд відхиляє доводи позивача про те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та не за підвідомчістю.

При цьому ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" визначені особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, за приписами ч.1 якої виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

У зв`язку з тим, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження №527743161 щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем 16.05.2024 обґрунтовано відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №75046021 до зведеного виконавчого провадження № 52743161.

Положеннями ч.1 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2, 3 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Згідно з п.2 розділу VI Інструкції № 512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Враховуючи наведене, державним виконавцем 16.05.2024 обґрунтовано відповідно до ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 75046021, якою визначено для боржника витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 401,85 грн.

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать, що оскаржувані постанови в межах виконавчого провадження № 75046021 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, винесені відповідачем відповідно до вимог, в порядку та у спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження", відповідають критеріям правомірності в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а тому підстави для їх скасування відсутні, а доводи позивача наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: с-ще Товсте, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48232, РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ).

- Міністерство юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.