Справа № 405/4187/24
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4187/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: Шевченко І. М.

за участю секретаря: Мишевець Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесену підполковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь судовий збір.

В обґрунтування позову зазначає, що його визнано винним в тому, що він під час дії особливого періоду, з 1998 року (відповідно до наданих документів) не перебував на військовому обліку чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 із змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №563. Не доведення до нього вимог Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1994 року №377, яке було чинним на час його звільнення з ОВС та оформлення пенсії та мало гриф обмеження доступу «ДСК», в сукупності з неналежним веденням військового обліку та організацією взаємодії з цього питання між ІНФОРМАЦІЯ_2 (в ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ГУ ПФУ в Кіровоградській області, призвело до того, що його після звільнення з ОВС в 2013 році дотепер належним чином не взято на військовий облік. Він не допускав будь-якого порушення, про яке вказано у постанові. З зазначеною постановою він не згодний та вважає її незаконною та необґрунтованою. Просить її скасувати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2024 року вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

11.07.2024 року відповідачем надіслано до суду відзив, в якому зазначено, про невизнання позовних вимог. Так, військовозобов`язаний ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу другого підпункту 1 пункту Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не перебував на військовому обліку за місцем проживання. Військовий квиток ОСОБА_3 не містить відміток про взяття на військовий облік одразу після звільнення з органів внутрішніх справ, таким чином представник відповідача вважає притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 міліціонер взводу конвойної служби міліції при Кіровоградському міському відділі УМВС України в області з 31 березні 2013 року згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено о органів МВС: у запас Збройних Сил( зі зняттям з військового обліку) за п.65 «А» ( за віком), що підтверджено наказом УМВС України в Кіровоградській області (витяг) № 92 о/с від 02.04.2013 року.

На момент звільнення ОСОБА_1 , мав 45 повних років і військове звання рядовий.

Згідно свідоцтва про хворобу № 101 від 27 березня 2013 року військово-лікарська комісія при УМВС України в Кіровоградській області своєю постановою визнала ОСОБА_1 , непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час .

На момент звільнення ОСОБА_1 , із служби в ОВС України , граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних становив - для рядових-єфрейторів - 40 років, сержантів - 45 років, молодших офіцерів - 50. По досягненні цього віку чоловік знімався з обліку у військкоматі, про що ставився відповідний штамп у військовому квитку.

В зв`язку із різким погіршенням здоров`я, перенесенням гострого інфаркту, 14.06.2017 року ОСОБА_1 , Обласним МСЕК 2, встановлено другу групу інвалідності, ступінь втрати працездатності у відсотках 70%.

В подальшому група інвалідності продовжувалась.

Відповідно до довідки МСЕК Серія 12 ААБ № 574349 ОСОБА_1 встановлено з 01.08.2021 року третю групу інвалідності безтерміново. Захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України .

23 травня 2024 року ОСОБА_1 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оновлення особистих даних у відповідності до вимог оновленого Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та отримав направлення для проходження ВЛК за № 15 від 23.05.2024 року.

Після проходження ВЛК відносно ОСОБА_1 , начальником відділення військового обліку і бронювання солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_4 , 30.05.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП .

Згідно протоколу громадянин ОСОБА_1 1968 року народження під час дії особливого періоду, з 1998 року (відповідно до наданих документів) не перебував на військовому обліку чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних, та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 із змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №563. Факт порушення підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 , а саме відсутністю відміток у полі «Принят на учет» у графі 8 «Прием на учет и снятие с учета» після відмітки у полі «Снят с учетаА» від 24.02.1998 р.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею ст. 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

За приписами ч.9 ст.1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз.5 п.2 ч.І ст.37 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з ОВС) взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, звільнені зі служби начальницького та рядового складу МВС.

На час звільнення позивача з ОВС питання організації військового обліку регулювалось Положенням про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затвердженим постановою КМУ від 09.06.1994 року №377, яке до 03.08.2016 року мало гриф обмеження доступу «Для службового користування», а отже не могло бути доведеним до населення у відповідності до ст.57 Конституції України до зняття даного грифу.

Відповідно до п.11 Положення місцеві органи внутрішніх справ, керівники житлово-експлуатаційних організацій, а також підприємств, установ і організацій, які здійснюють експлуатацію будинків, домовласники, лікарсько-трудові експертні комісії, органи запису актів громадського стану, дізнання та попереднього слідства зобов`язані подавати військовим комісаріатам допомогу у роботі щодо забезпечення виконання громадянами України військового обов`язку і правил військового обліку.

Згідно з п.п. 14, 15 Положення за наявності на обліку в виконкомі місцевої ради, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах менше 500 військовозобов`язаних і призовників обов`язки щодо ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних за підприємствами, установами і організаціями покладаються на одного з працівників управління (відділу) кадрів виконкому місцевої ради, підприємства, установи, організації, навчального закладу,

Аналогічні норми, що покладають обов`язок ведення військового обліку військовозобов`язаних на керівників підприємств та працівників служби персоналу також збереглись в Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921, який діяв по 05.01.2023 року, та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, який є чинним на даний час (далі по тексту - Порядок №1487).

Так, відповідно до п.16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки.

Персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Персональний військовий облік передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Відповідно до п.17 Порядку №1487 військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Відповідні до п.8 Порядку №1487 обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі - служба персоналу). Відповідно до п.34 Порядку №1487 з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють перевірку у громадян України під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікового документа, визначеного у пункті 20 цього Порядку. Приймання на роботу (навчання), взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки.

Пунктом 79 Порядку №1487 визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279- 4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за ч виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано належної правової оцінки, не здійснено відповідної перевірки та зазначено, що якби насправді позивач з`явився до райвійськомату, то його поставили на військовий облік з відповідною відміткою у військовому квитку.

Не доведення до позивавча вимог Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1994 року №377, яке було чинним на час його звільнення з ОВСта оформлення пенсії та мало гриф обмеження доступу «ДСК», в сукупності з неналежним веденням військового обліку та організацією взаємодії з цього питання між ІНФОРМАЦІЯ_2 (в ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ГУ ПФУ в Кіровоградській області, призвело до того, що позивача після звільнення з ОВС в 2013 році дотепер належним чином не взято на військовий облік.

При цьому, на користь позиції позивача про те, що він зі свого боку виконав всі дії для постановки на військовий облік та жодним чином не ухилявся від нього свідчить те, що, починаючи з квітня 2013 року є пенсіонером ГУ ПФУ в Кіровоградській області та не змінював свого місця проживання.

Слід зауважити, що вимоги ч.3 ст. 286 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесену підполковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 202,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача УПП в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальов Юрій Володимирович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1 202,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписання до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко