Справа № 460/4344/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/4344/21 пров. № А/857/11155/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року (прийняту в порядку письмового провадження у м. Рівному суддею Зозулею Д. П.) в адміністративній справі № 460/4344/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №460/4344/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій задоволено повністю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з 20.10.2020.

Крім того, окремою ухвалою суду від 01.12.2022 заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання судового рішення у справі № 460/4344/21 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 460/4344/21 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 20.10.2020, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму, а не розміру мінімальної заробітної плати згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік з урахуванням зміни такого розміру протягом року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

На виконання вимог окремої ухвали суду від 01.12.2022 відповідач провів відповідний перерахунок пенсії позивача, із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Також, представник позивача подав до суду заяву у порядку статті 383 КАС України, у якій просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 460/4344/21 щодо перерахунку з січня 2024 року ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої із Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік - 1600,00 грн.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 460/4344/21 у спосіб відновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний Бюджет України на 2023 рік.

Оскаржуваною окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року вказану заяву задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 460/4344/21 щодо повторного перерахунку пенсії з 01.03.2024 ОСОБА_1 в частині доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік - 1600,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

З цією окремою ухвалою суду, в частині відмови в задоволенні заяви, не погодилася позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотне порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення заяви, а тому окрема ухвала суду, в цій частині, підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про задоволення вимог в цій частині.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції висловив незрозумілу позицію, що хоча Пенсійний фонд протиправно перерахував пенсію позивача, проте відсутні підстави для виплати їй підвищення до пенсії у сумі, більшій за 3200,00 грн, які встановив божник з березня 2024 року, оскільки на виконання приписів ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" саме виплата доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2024 рік, а не її розмір, обмежена сумою 3200,00 грн. Проте, більшості позивачам, підвищення до пенсії яке нараховане в сумі 13400,00 грн і надалі виплачується без застосуванням обмеження сумою 3200,00 грн. Більше того, самі рішення про перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024 не містять будь-яких відомостей про те, що підвищення до пенсії складає 13 400,00 грн із обмеженням такого розміру сумою в 3200,00 грн. На думку заявника, вказані доводи суду суперечать принципам верховенства права, законності, правової визначеності, оскільки ставлять позивача в дискримінаційне відношення стосовно інших осіб, яким підвищення до пенсії виплачується у сумі 13400,00 грн та щодо яких державними виконавцями на адресу пенсійних органів вимоги з проханням повідомити про результат виконання рішення суду не надсилалися.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 20.10.2020.

ГУ ПФУ в Рівненській області на виконання рішення суду від 20.12.2021 та окремої ухвали від 01.12.2022 провело відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.10.2020 та нарахувало доплату за період з 20.10.2020 по 31.12.2022 в сумі 284 030,96 грн. Вказано, що починаючи з 01.12.2022 по 31.12.2024 пенсія буде виплачуватися у розмірі, визначеному з урахуванням судового рішення та окремої ухвали, а саме розмірі 16 745,41 грн, у тому числі 13 400,00 грн - підвищення відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлене на виконання рішення суду до змін в законодавстві або зміни правового статусу.

Вказані обставини також підтверджуються випискою з особового рахунка пенсіонера ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ГУ ПФУ в Рівненській області про перерахунок пенсії позивача.

Проте, відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 28.02.2024, з 01.03.2024 доплата до суду (ст. 39 ЗУ № 796) від мінімальної заробітної плати встановлена позивачу у розмірі 3200,00 грн.

Також, листом Пенсійного фонду України від 27.03.2024 № 2800-030201-8/18607 повідомлено представника позивача, що у січні 2024 року до Головного управління надійшла вимога державного виконавця, яка є обов`язковою на всій території України. Вказано, що на виконання рішення суду від 20.12.2021, з урахуванням окремої ухвали від 01.12.2022 та вимоги державного виконавця від 08.01.2024 Головним управлінням з 20.10.2020 проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплату за період з 20.10.2020 по 31.12.2023 визначено із розрахунку мінімальної заробітної плати, з 01.01.2024 встановлено у розмірі із розрахункової величини згідно із Законом № 3460- ІХ.

Постановляючи окрему ухвалу в частині відмови в задоволенні заяви, суд першої інстанції покликався на те, що на виконання приписів ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" саме виплата доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2024 рік, а не її розмір, обмежена сумою 3200,00 грн.

Отже, з 01.01.2024 в силу вимог ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" № 3460-IX від 09.11.2023 підстав для проведення виплати доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний Бюджет України на 2023 рік, немає.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Аналізуючи зазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду із заявою поданою в порядку статті 383 КАС України у зв`язку з тим, що на виконання рішення суду відповідачем з 01.01.2023 нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 16 745,41, проте з 01.03.2024 ця сума відповідачем зменшена, що є протиправним.

Тобто, зі змісту цієї заяви позивача та апеляційної скарги на окрему ухвалу суду першої інстанції видно, що позивач фактично не згідний з перерахунком підвищення до пенсії, проведеним на виконання судового рішення, зокрема, в частині обрахунку розміру підвищення до пенсії з 01.03.2024.

Щодо наведеного колегія суддів зазначає, таке.

У постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 не надає права Кабінету Міністрів України зменшувати розмір виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом № 796-ХІІ, а Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України у разі, якщо законом прямо не передбачено розмір таких виплат.

Із 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 в частині, яка не змінена Законом України від 04.02.2016 № 987-VIII Про внесення зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стаття 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015 (а саме: в редакції від 09.07.2007), була викладена так: Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи вказаний вище спір, Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку щодо застосування розміру доплати до пенсії дві мінімальні заробітні плати.

Велика Палата Верховного суду у межах зразкової справи № 240/4937/18, розглядаючи заяву пенсійного органу про роз`яснення питання можливості застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для забезпечення розміру підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 39 Закону № 796-XII з постановлених питань: яка розрахункова величина повинна застосовуватися для нарахування підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону № 796-XII, а саме мінімальна заробітна плата чи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року; чи необхідно здійснювати перерахунок розміру підвищення до пенсії позивачу у зв`язку зі зміною показника мінімальної заробітної плати/прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із законами про державний бюджет на відповідний рік; відмовила заявнику у роз`ясненні судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду, задовольняючи позовні вимоги у справі №240/4937/18 зазначила, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 та статті 39 Закону № 796-ХІІ із 17 липня 2018 року позивач має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як установлено статтею 39 Закону № 796-ХІІ, тому судове рішення Великої Палати Верховного Суду є зрозумілим і підстав для його роз`яснення немає.

Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-IX установлені розміри мінімальної заробітної плати: у місячному розмірі 6700 грн (6700,00 грн х 2 = 13 400,00 грн).

Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 №3460-IX установлені розміри мінімальної заробітної плати: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 42,6 гривні, з 1 квітня - 48 гривень.

При цьому визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.

Отже, нарахування відповідачем доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII на виконання судового рішення починаючи з 01.03.2024 із застосуванням розрахункової величини 1600,00 грн, є правомірним.

З оглядну на зазначене, вимоги заяви позивача про застосування приписів статті 383 КАС України до відповідача в цій частині є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні заяви.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 328, 370, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року в адміністративній справі № 460/4344/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин