Справа № 520/10448/23
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року справа №520/10448/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, який затверджено начальником ГУНП в Харківській області 28.03.2023;

- зобов`язати ГУНП в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 щодо виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду у цій справі;

- поновити ОСОБА_1 строк реалізації права на отримання ОГД, передбачений ч. 6 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено у нараховані додаткова грошової допомоги внаслідок отримання інвалідності пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач, на адресу суду, відзив на адміністративний позов надав. Проти задоволення позовних вимог - заперечував.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах Національної поліції України.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 18.03.2019 № 76 о/с позивача з 29.03.2019 було звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №989278, що видана КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», з 11.06.2019 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Позивач 24.07.2019 звернувся до ГУНП в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 97 ЗУ «Про національну поліцію»

Висновком від 12.08.2019, затвердженим начальником ГУНП в Харківській області, відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що останнього було звільнено за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), а не через хворобу.

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу від 18.03.2019 № 76 о/с, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 520/11044/19 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Харківській області від 18 березня 2019 року № 76 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) та зобов`язано ГУНП в Харківській області поновити його на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 29 березня 2019 року.

На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 ГУНП в Харківській області 26.09.2022 видано наказ № 452 о/с, яким скасовано пункт наказу від 18 березня 2019 року № 76 о/с ГУНП в Харківській області в частині звільнення позивача зі служби в поліції, з 29 березня 2019 року за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) та поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 30 березня 2019 року.

26.09.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 455 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 77 (за станом здоров`я - через хворобу), згідно з ЗУ «Про Національну поліцію» з 26.09.2022. Підставою для звільнення послугувало свідоцтво про хворобу від 26.04.2019 № 115, виданого госпітальною ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області».

Не погодившись з наказом ГУНП в Харківській області від 26.09.2022 № 455 о/с та вважаючи його незаконним, позивач звернувся з позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі №520/8890/22 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки повне відновлення законних прав та інтересів позивача у цьому спорі можливе без визнання протиправним спірного наказу в оскаржуваній частині, оскільки відповідачем наказом від 07.11.2022 № 540 о/с внесені зміни до пункту наказу від № 455 о/с та звільнено ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України №580-ІІІ (за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) з 27.04.2019, чим поновлено порушені права позивача.

У подальшому, 13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Харківській області з заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон України № 580-VIII). 06.04.2023 ГУНП в Харківській області направило лист № 637/119/05/29-2023 позивачу, в якому роз`яснено про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, що передбачена п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України № 580- VIII, у зв`язку із перевищенням терміну реалізації права на отримання даного виду виплати.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Проаналізувавши наведені приписи Основного Закону України, КСУ у рішенні від 22 квітня 2020 року № 3-р(І)/2020 вказав, що визначення конкретних підстав, строків та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги поліцейському або іншим особам, які мають право на її отримання, в разі смерті (загибелі) поліцейського, встановлення його інвалідності або часткової втрати працездатності, що стало наслідком виконання повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, належить до дискреційних повноважень Верховної Ради України як єдиного органу держави, уповноваженого приймати закони (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України)».

За приписами пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII підставою для виплати одноразової грошової допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначені положення Закону №580-VIII застосовуються виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

- причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

- інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

- причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Оскільки відповідачем не оскаржується безпосередня наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а відмова від 06.04.2023 у її призначенні мотивована виключно термінами звернення на її отримання, суд вбачає, що предметом дослідження в межах даної справи є саме питання прострочення/вчасності позивачем звернення за отриманням ОГД до ГУ НП.

Частиною 8 статті 100 Закону №580-VIII, передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

За приписами підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин), днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Вказані положення частини 8 статті 100 Закону №580-VIII свідчить про те, що законодавець встановив преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio - закривання або перешкода) трирічний строк, яким обмежено строк реалізації особою свого права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, який обраховується безпосередньо з дати її встановлення або дня видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 лютого 2022 року у справі №580/3295/20.

У постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17, від 12 березня 2019 року у справі № 760/18315/16-а, від 14 лютого 2022 року у справі № 580/3295/20 та від 26 квітня 2024 року у справі № 260/2081/23 Суд дійшов висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість у будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за реалізацією відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 липня 2022 року у справі №380/6447/20 та від 24 травня 2024 року у справі № 340/2722/22.

За загальним правилом преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) строк не підлягає поновленню, водночас, у виключних випадках строк може вважатися таким, що розпочався пізніше або є незавершеним, а особа такою, що не втратила соціальні гарантії, які надані їй законом, зокрема, у даному випадку, можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Такий виключний випадок повинен передбачати у сукупності такі умови:

- наявність непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними та об`єктивними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та/або поважних причин, які не залежали від волі та дій особи, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом;

- відсутність підстав стверджувати про можливу бездіяльність (недобросовісність) особи, що може виражатися у її незацікавленості у дотриманні встановлених строків або умисному ухиленні від вчинення необхідних активних дій, передбачених законодавством;

- вчинення особою відповідних активних дій з метою реалізації свого права на передбачені законом соціальні гарантії (отримання одноразової грошової допомоги).

При цьому вчинення особою активних дій включає в себе наявність підтвердженого факту звернення такої особи в межах встановленого трирічного строку за належною їй соціальною виплатою (що свідчить про волевиявлення особи вчасно реалізувати її право на отримання допомоги), невідкладне оскарження в судовому порядку відмови суб`єкта владних повноважень у призначенні такої виплати та/або інших дій (рішень) чи бездіяльності, що виявлені за наслідками такої відмови (неналежне/невчасне оформлення уповноваженими суб`єктами документів, які є підставою для отримання відповідної соціальної виплати, наприклад, постанови ВЛК, акта розслідування нещасного випадку, акта, що свідчить про причини та обставини поранення, довідки МСЕК), і які перешкоджають реалізації права на отримання такої допомоги при повторному зверненні (що демонструє готовність особи захистити своє право і довести неправомірність дій суб`єкта владних повноважень з метою отримання належної їй соціальної виплати).

Така позиція корелюється з висновками Верховного Суду викладеного у постанові у справі №340/2259/23 від 20.06.2024.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №989278 від 08.07.2019, встановлено групу інвалідності ІІ, з 11.06.2019, причина інвалідності пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відтак, право на отримання ОГД у позивача виникло з 11.06.2019.

Вперше позивач звернувся до відповідача за отриманням ОГД - 24.07.2019. Відмова ГУ НП в Харківській області мотивована у зв`язку з тим, що останнього було звільнено за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), а не через хворобу.

Позивач оскаржив до суду наказ про звільнення та поновився на посаді. 26.09.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 455 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 77 (за станом здоров`я - через хворобу). Позивач оскаржив до суду дату звільнення (справа № 520/8890/22, ухвала про закриття провадження у справі від 13.12.2022) внаслідок, чого наказом від 07.11.2022 № 540 о/с внесені зміни до пункту наказу від № 455 о/с та звільнено ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України №580-ІІІ з 27.04.2019 за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, з 27.04.2019, чим поновлено порушені права позивача.

Таким чином, позивача звільнено 27.04.2019 на підставі хвороби пов`язаної з виконанням службових обов`язків, в межах шестимісячного строку 11.06.2019 встановлено другу групу інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 97 ЗУ «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, протягом шести місяців після його звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до частини 8 статті 100 «Про Національну поліцію», особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Оскільки виникнення права на ОГД передбаченого статтею 97 ЗУ «Про Національну поліцію» взаємопов`язує факт звільнення з органів поліції (дату, підставу) та факт отримання інвалідності обумовленої виконанням службових обов`язків, дають підстави стверджувати, що мало місце застосування судових заходів захисту права на ОГД.

Тому суд дійшов висновку, що на час судових проваджень пов`язаних з захистом прав позивача, строк звернення за ОГД переривався включно до 13.12.2022, відтак, присічний строк на звернення з заявою на отримання ОГД позивачем є незавершеним.

Суд вбачає з матеріалів справи підтвердження активних дій позивача з метою підтвердження свого права на отримання ОГД, його безпосередній намір на отримання ОГД (факт першого звернення до відповідача), а також наявність обставин, що не залежали від позивача необхідність звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів від протиправних дій відповідача.

Отже, повторне звернення позивача 13.03.2023 до ГУНП в Харківській області з заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі призначеної 11.06.2019 інвалідності другої групи, відбулось з межах трирічного строку.

Суд дійшов висновку, що відмова ГУ НП в Харківській області у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлена висновком від 28.03.2023, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язати ГУНП в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 щодо виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду у цій справі, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки, відповідачем заява позивача від 13.03.2023 не була досліджена по суті, а відмова мотивована виключно питанням строками звернення, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов`язати ГУНП в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 щодо виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду у цій справі.

Щодо позовної вимоги поновити ОСОБА_1 строк реалізації права на отримання ОГД, передбачений ч. 6 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію», суд зауважує, з урахуванням вище зазначених висновків суду, що дана вимога, а саме "поновлення строку реалізації права" не є ефективним та належним способом захисту порушених прав позивача в межах даної справи, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати відмову ГУ НП в Харківській області у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлену висновком від 28.03.2023.

Зобов`язати ГУ НП в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2023 щодо виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов