Справа № 607/16336/24
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2024 Справа №607/16336/24 Провадження №2-а/607/339/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 позивач ОСОБА_1 поштовим зв`язком через АТ «УКРПОШТА» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2589747 від 12.07.2024, якою його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2589747 від 12.07.2024 його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Зокрема, йому ставиться у провинну те, що він 12.07.2024 у с. Великі Гаї, вул. Об`їзна, 11 здійснив рух на транспортному засобі при цьому не мав при собі поліса обов`язкового страхування, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1.ґ ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з тим, позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки жодного руху на транспортному засобі ним не здійснювалось, а такі твердження інспектора патрульної поліції не підтверджені жодними доказами, що свідчить про не всебічне, не об`єктивне та не повне з`ясування обставин справи інспектором, яка приймала постанову про накладення адміністративного стягнення, що є порушенням вимог ст. 245 КУпАП.

Крім того позивач зауважує, що на момент винесення спірної постанови транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 був забезпечений чинним страховим полісом № 220982630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим ПАТ «Страхова компанія «Перша», строк дії якого з 00.00 год. 18.05.2024 по 17.05.2025 включно та згідно якого страхувальником є ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу TOYOTA RAV4. При цьому відомості про вищезазначений поліс наявні в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, відтак інспектор мала можливість перевірити інформацію про чинність страхового полісу на транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 .

Більше того, хоч він і не мав при собі страховий поліс № 220982630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на паперовому носії, проте пред`явив страховий поліс № 220982630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на електронному носі, а саме в мобільному телефоні у застосунку Viber у формі збереженої фотографії, що дозволено Правилами дорожнього руху.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що у його діях відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

23.08.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Представник відповідача вказує, що твердження позивача щодо відсутності доказів здійснення ним руху транспортним засобом не відповідають дійсності та мають на меті уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки поліцейським було проведено повний розгляд справи з оцінкою всіх наявних по справі доказів. Так, наявне відео з камер зовнішнього спостереження АЗС, на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу позивача та як після вчиненого ним ДТП він виходить з транспортного засобу. Крім того на Н/К № 472411 о 10 год. 29 хв. 55 сек. зафіксовано, як позивач стверджує, що не має полісу. При цьому у позовній заяві позивач зазначає, що не мав при собі полісу в паперовому вигляді, а мав в електронному викладі. Разом з тим, поліс в електронному вигляді позивач працівникам поліції не надав. З огляду на викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. Окрім цього, просить поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки з 01.08.2024 по 10.08.2024 вона перебувала у основній щорічній відпустці, а з 15.08.2024 по 21.08.2024 перебувала на лікарняному.

Протокольною ухвалою суду від 10.09.2024 занесеною до протоколу судового засідання, судом визнано причини не подання відзиву у встановлений законом строк поважними та з метою повного і всебічного з`ясування обставин справи постановлено поновити відповідачу строк на подання відзиву, відзив долучено до матеріалів справи разом з доданими до нього доказами.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надіслання на його адресу місця проживання зазначену у позовній заяві судової повістки про виклик до суду. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, з приводу позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того просила долучити до матеріалів справи копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2024 у справі № 607/15666/24.

Суд вважає, що позивач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 12.07.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2589747, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 12.07.2024 о 10 год. 07 хв. в с. Великі Гаї вул. Об`їзна, 11 ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав при собі поліса обов`язкового страхування, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР України, відсутність у водія поліса обов. страх. цив. -прав. Відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з п п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, у п. 7 спірної постанови серії ЕНА № 2589747 від 12.07.2024 вказано, що до постанови додається відео з нк 472411.

Відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписами із нагрудної камери працівників поліції та камер зовнішнього відеоспостереження.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 12.07.2024 о 10 год. 07 хв. в с. Великі Гаї вул. Об`їзна, 11 керував транспортним засобом TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав при собі поліса обов`язкового страхування, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За змістом п. 2.1.ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, положеннями статті 53 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Так, оглядом відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції долучених представником відповідача до матеріалів справи судом встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у останнього не було при собі чинного страхового полісу (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ЕНА № 2589747 від 12.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Докази того, що на момент розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, позивачем було надано чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем суду не подано.

Водночас твердження позивача, що ним було пред`явлено працівникам поліції страховий поліс № 220982630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на електронному носії, а саме в мобільному телефоні у застосунку Viber у формі збереженої фотографії не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду справи, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції на пропозицію працівників поліції пред`явити чинний страховий поліс ОСОБА_1 відповів, що не має із собою роздрукованого полісу (26 хв. 04 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 10 год. 29 хв. 46 сек.). Надалі на 09 хв. 59 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 11 год. 26 хв. 50 сек. зафіксовано, що працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 про обов`язок водія мати при собі чинний страховий поліс та пред`явити його на вимогу працівника поліції, однак ОСОБА_1 у транспортному засобі страхового полісу у паперовому вигляді не знайшов та в електронному вигляді працівникам поліції не пред`являв, а також не повідомляв про наявність у нього полісу на електронному носії.

Щодо доводів позивача про те, що жодного руху на транспортному засобі ним здійснено не було, то такі повністю спростовуються відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції на яких зафіксовано, як працівник АЗС BVS повідомляє працівникам поліції, що ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок чого вирвав шланг із заправної колонки та в подальшому зупинив автомобіль (починаючи з 00 хв. 04 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 10 год. 27 хв. 24 сек.), а також камер зовнішнього відеоспостереження АЗС, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сідає у транспортний засіб TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 розпочинає рух та надалі різко зупиняється, після чого виходить з машини.

Більше того, на місці події ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним транспортним засобом, натомість наполягав на якнайскорішому розгляді справи, оскільки йому потрібно їхати по справах.

Також, відповідно до копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2024 у справі № 607/15666/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн, який стягнуто в дохід держави.

Як вбачається із змісту даної постанови 12.07.2024 о 10 год 07 хв в с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, вул. Об`їзна, 11, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota RAV4», номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і в результаті чого пошкодив заправний пістолет АЗС ТОВ «БВС Ритейл». Внаслідок ДТП отримано механічні пошкодження заправної колонки, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). ЗА результатом розгляду справи суд пришов до висновку про наявність в діяннях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження іншого майна, а тому, його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Вказані обставини додатково підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом OYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 12.07.2024 о 10 год. 07 хв. в с. Великі Гаї вул. Об`їзна, 11, а відтак суд не бере до уваги заперечення позивача з цього приводу.

Поряд з цим, суд зауважує, що відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в тому числі у полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), відтак той факт, що станом на 12.07.2024 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Перша згідно полісу № 220982630 строком дії з 00 год. 00 хв. 18.05.2024 по 17.05.2025, не звільняє позивача ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом не маючи при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення, позивачем ОСОБА_1 , вимог п. 2.1.ґ ПДР України, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт наявності в його діях складу правопорушень передбачених ч. ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 не має, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2589747 від 12.07.2024 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки з задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2589747 від 12.07.2024, відмовити.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10.09.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець