Справа № в/560/10020/21
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа №в/560/10020/21

адміністративне провадження № К/990/32671/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Кравчука В.М., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № в/560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.07.2021 за №6634-5813/С-03/8-2200/21 про відмову позивачу у перерахунку і виплаті пенсії відповідно статей 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ з 01.01.2015 з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок і виплатити пенсію позивачу відповідно статей 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, з 01.01.2015 в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в подальшому проводити виплатити пенсію позивачу відповідно до статей 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з державного бюджету на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалою від 16.01.2021 відкрив провадження, вирішив розглядати і розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022, у задоволенні позову відмовлено.

У жовтні 2023 позивач звернувся до суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами та просив:

- скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі № 560/10020/21 за адміністративним позовом позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 31.10.2023 визнав неповажною причину пропуску строку звернення до суду позивача із заявою про перегляд рішення за виключними обставинами. Заяву про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами у справі № в/560/10020/21 повернуто заявникові без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.02.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 у справі № в/560/10020/21.

У квітні 2024 позивач звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за виключними обставинами, у якому просив:

- скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі № 560/10020/21 за адміністративним позовом позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 01.05.2024, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 відмовив у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № в/560/10020/21.

21.08.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга позивача у якій скаржник просить:

- скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96/-ВР;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок основної пенсії позивачу за період з 01.07.2021 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96/-ВР, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок основної пенсії позивачу за період з 01.07.2021 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96/-ВР, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Верховний Суд, проаналізувавши характер спірних правовідносин, зміст оскаржуваних судових рішень і доводи касаційної скарги, дійшов таких висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суди попередніх інстанцій зазначили, що рішенням у цій справі, про перегляд, якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, а тому вказане судове рішення не може вважатись невиконаним у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки таке судове рішення набрало законної сили та не передбачає примусового виконання.

Також суди попередніх інстанцій зазначили, що частина 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII зі змінами, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 зі змінами. Тобто прийняття Конституційним Судом України рішення від 03.04.2024 по справі №3-18/2023 (39/23, 95/23) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже спірні правовідносини виникли до втрати чинності відповідною нормою.

У контексті зазначеного Верховний Суд зауважує, що підхід до застосування наслідків визнання правового акту чи його частини неконституційним при розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами також був застосований Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Так, у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання, і тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави.

Висновки суддів першої та апеляційної інстанції повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справі №808/1628/18.

Отже, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій, дійшли висновку про відсутність правових підстав про перегляд судового рішення за виключними обставинами, правильно застосували положення пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, правильне її застосування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що вказані обставини не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 355, 359, 368 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № в/560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В. М. Бевзенко

Судді: В. М. Кравчук

С.Г. Стеценко