Справа № 295/7445/24
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/7445/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Білінській Л.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, поліцейського ВП № 1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Наконечного Олександра Олександровича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач в травні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, посилаючись на протиправність дій поліцейського ВП № 1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Наконечного О.О., вказуючи відповідачем таку особу, а також Управління патрульної поліції в Житомирській області, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 649805 від 07.05.2024 року, прийняту відповідним поліцейським.

В обгрунтування позову зауважив, що оскаржуваною постановою його визнано винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч.ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, як не використання мотошолому при керуванні транспортним засобом, не здійснення реєстрації транспортного засобу протягом 10 діб з час придбання, відсутність документів на транспортний засіб та на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не увімкнення покажчика повороту.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що обсяг повноважень, наданих працівнику поліції, зокрема при здійснені контролю за безпекою дорожнього руху, визначається вимогами Закону України «Про Національну поліцію». Положеннями ст. 35 відповідного нормативного акту визначено перелік виключних підстав, за існування яких можлива зупинки транспортного засобу.

Позивач звертає увагу на відсутності законних обгрунтованих підстав для застосування обмовлених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» заходах, фактичного не повідомлення водієві про підставу зупинки.

Вважаючи всі складені процесуальні документи після зупинки не належними та не допустимими, позивач просить задовольнити позов, скасувати прийняте рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 17.05.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників.

Згідно з ухвалою суду від 05.06.2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників для забезпечення повноти та всебічності вставлення обставин у справі, прийняття обгрунтованого рішення.

На підставі ухвали суду від 20.06.2024 року до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Від представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив, в якому вказано на відповідність дій працівника поліції при складенні постанови у справі про адміністративне правопорушення встановленим вимогам законодавства, зокрема, в частині обсягу прав на здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, порядку розгляду справ на підставі приписів Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395.

Звернуто увагу на використанні поліцейським визначених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» заходів - зупинки транспортного засобу, з виокремленням підстави такої зупинки як вчинення водієм порушень правил дорожнього руху.

Представник відповідача додав, що у зв`язку із допущеними з боку позивача правопорушеннями, які полягали у тому, що водій не користувався мотошоломом, транспортний засіб не був зареєстрований, водій не мав при собі документів на транспортний засіб та на право керування відповідної категорії, не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, працівником поліції прийнято рішення про притягнення особи до відповідальності за ч.ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП застосоване стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Посилаючись на відповідні обставини, учасник просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, за наслідком дослідження електронних доказів - файлу відеофіксації подій, звернули увагу на безпідставності здійсненої працівником поліції зупинки, яка супроводжувалась вчиненням загроз безпеці руху з виїздом поліцейської машини на смугу зустрічного руху.

Зауважили, що дії працівників поліції зводились до провокації на надання неправомірної вигоди службовій особі, відеореєстратори розташовувались із направленням об`єктивів у вигідні для досягнення відповідної поставленої мети напрямки.

За твердженням представників, не є зрозумілим, які саме відомості та за яким способом отримання покладені в основу прийнятого рішення.

Копія постанови фактично вручена без повідомлення про сутність вирішеної справи та прийнятих до уваги доказів.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.05.2024 року серії ББА № 649805, винесеною поліцейським ВП № 1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Наконечним О.О., позивач ОСОБА_1 07.05.2024 року о 23 год 01 хв. в с. Піски Житомирського району Житомирської області, керуючи транспортним засобом - мото «Хонда», не користувався мотошоломом, не зареєстрував транспортний засіб протягом 10 діб з часу придбання, не мав при собі документів на транспортний засіб, документів на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху.

Позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП застосоване стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Положення ч.5 ст. 121 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність в разі керування водієм транспортним засобом з порушенням правил користування мотошоломами.

Відповідно до п.2.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (ПДР), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

За змістом ч.6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.п «в» п.2.9 ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В розрізі наведеної норми суд зауважує, що відповідно до п.9.1 ПДР попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою. У відповідності до п.9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру) (п.9.4 ПДР).

Положення ч.ч. 5, 6 ст. 126 КУпАП зводяться до настання відповідальності в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб; керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Скеровані на врегулювання даних питань положення Правил дорожнього руху вказують, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон) (п.2.1 «б» ПДР).

Згідно з п. 7 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 7 вересня 1998 р. № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для особистого користування більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений відповідним митним органом.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.9 «а» ПДР). Право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку (п. 2.13 ПДР).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що обставини подій фіксувались в режимі відео на портативний реєстратор, про що в дотримання вимог ст. 283 КУпАП зазначено у постанові від 07.05.2024 року.

За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні досліджено електронний доказ - запис відео реєстратора, на якому відтворено відомості про дії та поведінку учасників, зокрема, водія транспортного засобу, зупинка якого здійснена працівниками поліції.

Так, досліджений доказ вказує на керування позивачем транспортним засобом за відсутності мотошолому.

При спілкуванні із працівниками поліції поведінка та твердження водія вказують на відсутність у особи реєстраційних документів на транспортний засіб.

Надаючи оцінку доказам за внутрішнім переконанням суд звертає увагу, що відсутність реєстрації транспортного засобу не може одночасно охоплюватись складом правопорушення з ознакою відсутності або не пред`явлення реєстраційних документів на транспортний засіб, оскільки вимоги Правил дорожнього руху, Правил державної реєстрації зводяться до необхідності здійснення реєстрації в порядку, встановленому національним законодавством у визначених випадках, зокрема, після придбання (одержання) або митного оформлення, а порушення такого порядку не може бути тотожнім відсутності реєстраційних документів. Сам по собі факт не проведення реєстрації у визначений Правилами державної реєстрації спосіб не завжди кореспондується з відсутності реєстраційних документів, в тому числі, за обставинами іншої країни реєстрації. Отже, працівником поліції правильно кваліфіковано діяння за складом адміністративних правопорушень як за відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб, так і за відсутність реєстрації за приписами національних вимог - позивач не сповіщав та не підтверджував будь-якими доказами обставини можливої реєстрації, придбання транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: формує реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Отже, працівник поліції на виконання приписів ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», що полягають у забезпеченні публічної безпеки і порядку; охороні прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, на з`ясування даних про особу, зареєстровані транспортні засоби звертається за отриманням відомостей відповідних реєстрів.

З наданих стороною позивача пояснень, досліджених доказів не вбачаються ознаки спотворення працівником поліції отриманих даних щодо фактичної відсутності в особи права керування транспортним засобом (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

За положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вимоги вказаної норми не можуть розумітись як абсолютне звільнення особи - сторони позивача, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питань балансу інтересів в умовах обтяженої для суб`єкта владних повноважень змагальності при наданні доказів слід виходити не лише з формального обов`язку забезпечити доказ, але й з розуміння того, яка саме сторона усвідомлює як певний зовнішній предмет, річ, документи як носій потрібних для підтвердження позиції фактів, знає про існування відповідного доказу, його місцезнаходження. Не може кореспондуватись з критерієм добросовісного підходу до реалізації процесуальних прав байдуже спостереження або вимога, коли інша сторона за об`єктивних причин не може володіти інформацією про події. В даному випадку позивачем не вказуються обставини придбання транспортного засобу, відомості про його можливу реєстрацію.

Є також вірним рішення працівника поліції з кваліфікацією діянь позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП як порушення правил користування попереджувальними сигналами.

Звертаючись до вищезгаданого електронного доказу - файлів відеофіксації, судом надано оцінку зображенням, за яких при закінченні дорожнього полотна водій здійснює з`їзд з дороги.

Питання початку руху та зміни його напрямку врегульовано розділом 10 ПДР.

Так, відповідно до п.10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Отже, з`їзд з дороги відповідає критеріям зміни напрямку руху, що відповідно до положень п.9.2 ПДР зобов`язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

З оглянутого відео слідує, що з`їжджаючи з дороги вліво відносно напрямку руху водій не включає покажчик повороту, продовжує рух за зміненим напрямком.

Положеннями ст. 283 КУпАП визначено вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, стаття 284 КУпАП визначає види постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Складена працівником поліції постанова відповідає вищевказаним вимогам закону, передбачені як необхідні відомості наведено за змістом такого рішення.

Суд відхиляє твердження про порушення порядку розгляду справи, оскільки судом встановлено роз`яснення особі прав, передбачених ст. 268 КУпАП, справа розглянути в порядку спрощеного провадження відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395. Відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З приводу тверджень сторони позивача щодо безпідставності зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, суд зазначає, що згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку доказу - відеофіксації подій, які, у свою чергу, відбувались за нічного часу та відсутності належного освітлення, суд вважає виправданою в розрізі вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинку транспортного засобу, водій якого в умовах недостатньої оглядовості для працівників поліції міг викликати сумнів на предмет дотримання вимог Правил дорожнього руху та наявності мотошолому. Порушення відповідних правил дорожнього руху стала очевидною при наближенні транспортного засобу.

Аналізуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Опис обставин згідно оскаржуваної постанови за обсягом їх викладення відповідає необхідним вимогам для визначення події адміністративних правопорушень, правова кваліфікація здійснена правильно відносно таких подій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 283, 286 КАС України, ст. ст. 121, 122. 126, 247, 251, 258, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, поліцейського ВП № 1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Наконечного Олександра Олександровича, Головного управління Національної поліції в Житомирській област про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду в повному обсязі буде виготовлено 09.09.2024 року.

Суддя: Д.М. Лєдньов