Справа № 157/1331/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1331/24
Провадження №2-а/157/56/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Федчика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовною заявою, що підписана його представником адвокатом Федчиком С.В., повноваження якого підтверджуються договором про надання правничої допомоги серії АС № 1105646 від 14 серпня 2024 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення ВН № 569 від 09 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь судові витрати, у тому числі судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування вимог зазначає, що цією постановою відповідачем на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України, а саме за те, що з 2014 року по 12 липня 2024 року він до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`явився; не повідомив у семиденний строк органам, в яких він перебував на військовому обліку про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також не надавав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не рідше одного разу на п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; чим порушив абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.п. 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, а саме порушення термінів постановки на облік та не надав вчасно документи, щодо зміни військово облікових даних. Вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, частиною 1 статті 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною третьою статті 210 КпАП України - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Таким чином, стаття 210 КпАП України передбачає особливий суб`єкт адміністративного правопорушення, а саме: призовники, військовозобов`язані, резервісти. Водночас у оскаржуваній постанові не зазначено, до яких саме суб`єктів адміністративного правопорушення належить ОСОБА_1 . Крім того, вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення упродовж 2014 року - 12 липня 2024 року. При цьому, у постанові вказується на порушення п.п. 8, 10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак ці Правила затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, і її норми не можуть поширюватися на правовідносини, які мали місце із 2014 року до дати її прийняття. Таким чином, якщо рахувати із 30 грудня 2022 року, то з даної дати до моменту винесення оскаржуваної постанови не минуло п`яти років, за проходженням яких ОСОБА_1 був зобов`язаний звірити власні персональні дані з обліковими даними районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 у постанові не вказано, які саме військово-облікові дані змінилися у ОСОБА_1 , внаслідок чого у нього виник обов`язок повідомити про це у семиденний строк. 19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-ІХ «Про внесення змін до КпАП України щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю КпАП України було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми частини 3 статті 210 КпАП України не існувало, а отже і відповідальність за нею за дії до 19 травня 2024 року також наступати не може. Також слід вказати, що вказана норма відповідальності введена в дію законодавством одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Відповідно до п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, який набрав чинності 18 травня 2024 року, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). На виконання вказаних вище вимог 08 липня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою офіційного застосунку «Резерв+» оновив свої персональні дані, що підтверджується роздруківкою із даного застосунку. Окрім того, оскільки ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, і на підставі п. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 10 липня 2024 року він особисто подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву та відповідні документів для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконав усі обов`язки, покладені на нього чинним законодавством як на військовозобов`язаного. Усупереч вимогам ст.ст. 279, 280 КпАП України розгляд справи щодо ОСОБА_1 фактично не відбувся. Службова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 без участі ОСОБА_1 , без роз`яснення його прав та обов`язків, без з`ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення від 09 серпня 2024 року за ч. 3 ст. 210 КпАП України. ОСОБА_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення ні повісткою, ні іншим чином до ІНФОРМАЦІЯ_3 не викликався. Окрім того, начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не бачив і особисто з ним не спілкувався. Фактично, працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є начальником, 09 серпня 2024 року лише вручив ОСОБА_1 примірник оскаржуваної постанови, вказав на необхідність сплати штрафу, і це була уся процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Сам по собі опис правопорушення у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може слугувати належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. З урахуванням наведених вище обставин, вважаємо, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Ухвалою судді від 19 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Федчик С.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав. Позивач пояснив і те, що особисто з начальником ОСОБА_2 не спілкувався, а працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є начальником і не є підполковником, 09 серпня 2024 року лише вручив йому примірник оскаржуваної постанови і вказав на необхідність сплати штрафу.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 09 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВН № 569 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

У вказаній постанові зазначається: «09 серпня 2024 року 17 год. 20 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_1 виявлено порушення правил військового обліку, що вчинив ОСОБА_1 , а саме з 2014 року по 12 липня 2024 року до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`являвся; не повідомляв у семиденний строк органам, в яких він перебував на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також не надавав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не рідше одного разу на п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; чим порушив абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, а саме порушення термінів постановки на облік та не надав вчасно документи, щодо зміни військово облікових даних».

Частиною 3 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Підпунктами 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, порушення яких також ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Статтю 210 КпАП України доповнено Законом №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року.

До 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КпАП України, як правильно зазначає представник позивача, не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення за період з 2014 року по 12 липня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_3 у Книзі розносної кореспонденції суду про отримання документів 26.08.2024, запис № 2853. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

В той же час, з матеріалів справи, зокрема, з витягу із застосунку «Резерв+» вбачається, що позивач ОСОБА_1 08 липня 2024 року уточнив свою адресу проживання, номер засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані, на виконання вимог пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, який набрав чинності 18 травня 2024 року.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 569 від 09 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 05 вересня 2024 року.

Головуючий:О.В. Антонюк