Справа № 420/19920/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06 вересня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., отримавши заяву представника позивача, подану в порядку ст.383 КАС України, в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 р. визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24.02.2022 р. додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

Ухвалою від 14.11.2023 р. залишено без розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 420/19920/23.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 р. апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 р. без змін.

14.08.2024 р. до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить:

- визнати протиправними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), які полягають у невиконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/19920/23 від 10.10.2023 р.;

- постановити окрему ухвалу і направити її Державному підприємству обслуговування повітряного руху України (Украерорух) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню прав позивача та невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/19920/23 від 10.10.2023 р.

Ухвалою від 29.08.2024 р. судом встановлено, що ОСОБА_1 пропущено десятиденний строк звернення до суду, передбачений ч.4 ст.383 КАС України, та заяву, подану в порядку ст.383 КАС України, повернуто заявнику без розгляду.

03.09.2024 р. до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить:

- поновити позивачу строк на звернення до суду з даною заявою;

- визнати протиправними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), які полягають у невиконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/19920/23 від 10.10.2023 р.;

- постановити окрему ухвалу і направити її Державному підприємству обслуговування повітряного руху України (Украерорух) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню прав позивача та невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/19920/23 від 10.10.2023 р.

Заява мотивована тим, що згідно з рішенням суду від 10.10.2023 р відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Розмір додаткової винагороди за період з 24.02.2022 р. по 29.04.2022 р., з 11.06.2022 р. по 08.05.2023 р., з 08.07.2023 р. по 08.08.2023 р. (з розрахунку 30000,00 грн. на місяць) та за період 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 07.07.2023 р. (з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії пропорційно часу участі у таких діях та заходах) становить 756507,65 грн. Проте, за наказом № 164/о від 27.06.2024 р. позивачеві нараховано та виплачено додаткову винагороду, виходячи із розрахунку 30000 грн. на місяць, в сумі 15199,02 грн. На картковий рахунок ОСОБА_1 отримав 14971,04 грн. Будь-яких інших коштів позивач від відповідача на виконання рішення суду від 10.10.2023 р. не отримував.

В обґрунтування поновлення строку звернення до суду вказується, що стороною позивача вживались заходи щодо захисту своїх прав та виконання рішення суду першою інстанцією. Зокрема, 21.06.2024 р. відповідачем отримано заяву позивача про виконання рішення суду у справі № 420/19920/23, втім на момент звернення із цією заявою до суду позивач не отримав жодної офіційної відповіді. 04.07.2024 р. позивач звернувся до органів державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. За виконавчим листом від 06.06.2024 р. № 420/19920/23 Державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 75450714, однак останнє 08.07.2024 р. закрито на підставі вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 був переконаний, що відповідач діятиме в правовому полі, відповідно до вимог чинного законодавства, та не порушить його право на належне грошове забезпечення, підтверджене рішенням суду у справі № 420/19920/23.

Дослідивши заяву представника позивача та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до п.6 ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч.4 ст.383 КАС України).

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 р., заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 р, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 р. №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеного у ч.4 ст.383 КАС України, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із заявами в порядку ст.383 КАС України представник позивача вважає протиправними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), які полягають у не нарахуванні та не виплаті додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у належному розмірі, а саме з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За підрахунками представника позивача, розмір додаткової винагороди, яка мала б бути виплачена позивачу на виконання рішення суду, становить 756507,65 грн., натомість відповідач за наказом від 27.06.2024 р. № 164/о виплатив позивачу лише 14971,04 грн.

Ухвалою від 29.08.2024 р. суд дійшов висновку, що про порушення свого права позивач достовірно знав під час отримання 28.06.2024 р. коштів у сумі 14971,04 грн. на виконання рішення суду по цій справі, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 28.06.2024 р. № 1118. Між тим, заява в порядку ст.383 КАС України подана 14.08.2024 р., отже, ОСОБА_1 пропущено десятиденний строк звернення до суду, передбачений ч.4 ст.383 КАС України.

Представник позивача, звертаючись повторно із заявою в порядку ст.383 КАС України, мотивує поважність причин пропуску строку звернення до суду тим, що стороною позивача вживались заходи щодо захисту своїх прав та виконання рішення суду першою інстанцією, зокрема, шляхом подання відповідачу заяви про виконання рішення суду, яка отримана ним 21.06.2024 р. та залишилась без офіційної відповіді.

Суд бере до уваги вжиття стороною позивача заходи щодо захисту своїх прав та виконання рішення суду, однак зазначає, що відсутність офіційної відповіді відповідача на звернення позивача не може бути визнано судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду, зазначеного у ч.4 ст.383 КАС України.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За приписами ст.20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Отже, з 22.07.2024 р. (з моменту спливу строку надання відповіді відповідачем на заяву позивача) сторона позивача мала ще одне підтвердження порушення прав позивача (додатково до отримання 28.06.2024 р. коштів у сумі 14971,04 грн. на виконання рішення суду по цій справі).

Крім того, суд враховує відсутність доказів оскарження постанови державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби від 08.07.2024 р. про закриття виконавчого провадження № 7545071.

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача суду не наведено.

Таким чином, суд вважає доводи, наведені в заяві про поновлення строку безпідставними, а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відтак, судом встановлено, що вимоги представника позивача у даній заяві не відповідають положенням вказаної статті КАС України.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Таким чином, враховуючи те, що подана в порядку ст.383 КАС України заява не відповідає вимогам, визначеним ч.4 ст.383 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.243, 248, 256, 383 КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивача, подану в порядку ст.383 КАС України у справі №420/19920/23, повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко