Справа № 580/6130/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року справа № 580/6130/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу від 07.05.2024 №935 Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п. 1 наказу від 07.05.2024 №935 Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено позивача з посади начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, однак позивач вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади незаконним, оскільки його прийнято передчасно та без встановлення всіх фактичних обставин. Позивач також зазначив, що притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем, у порушення ст. 19 Дисциплінарного статуту, не встановлено у визначеному законом порядку, якими конкретно винними діями чи бездіяльністю позивача порушені його службові обов`язки у співставленні з приписами закону і посадової інструкції позивача. Також позивачем зазначено, що висновок дисциплінарної комісії та оскаржуваний наказ в частині дисциплінарного проступку позивача щодо невнесення відомостей за заявами гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 відсутній, оскільки в їх заявах та у доданих до них доказів не вбачається склад кримінального правопорушення, як і відсутній склад дисциплінарного проступку в питанні приймання-здачі чергування. Додатково позивач вказав, що відповідач пропустив шестимісячний строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 08.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що за результатами службового розслідування встановлено, що у ході проведення службового розслідування встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 , у порушення п.п. 4 п. 18 Положення про ВП № 1, п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу VIII Порядку №930, не забезпечив належний контроль за дотриманням підлеглими службової дисципліни, а саме підполковником поліції ОСОБА_6 , майорами поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , капітанами поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , старшими лейтенантами поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також лейтенантом поліції ОСОБА_13 , що виразилось у недотриманні останніми зазначених вище вимог чинного законодавства та нормативно правових актів, які визначають порядок процедури розгляду звернень громадян, що як наслідок призвело до укриття від обліку кримінальних правопорушень. Відповідачем вказано, що за наслідками проведеного розслідування також встановлено порушення позивачем п. 25. Розділу 7 Інструкції з організації діяльності чергової служби, а саме не забезпечення проведення оцінки роботи наряду чергової частини, який змінюється, та надання дозволу проведення зміни чергування 17.11.2023, 24.11.2023 та 26.12.2023. Отже, відповідач вважає, що дії/бездіяльність позивача є несумісними з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, оскільки невиконання чи неналежне виконання особою службової дисципліни, свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності та компрометують звання поліцейського. На підставі вищевикладених обставин відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 14.03.2024 №548 «Про проведення цільової перевірки відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП» здійснено цільову перевірку ВП №1 Черкаського РУП ГУНП, за результатами якої сформовано доповідну записку від 26.03.2024 №444/48/01-24. У ході цільової перевірки виявлено чотири факти укриття від обліку злочинів, шляхом прийняття передчасного рішення у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У подальшому наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03.04.2024 №282 «Про призначення та проведення службового розслідування, формування дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування за доповідною запискою начальника УГІ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_14 №444/48/01-24 щодо вчинення окремими поліцейськими відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП порушень, що мають ознаки вчинення дисциплінарного проступку.

02.05.2024 начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області затверджено висновок за результатами службового розслідування щодо порушення окремими працівниками ВП №1 Черкаського РУП ГУНП, п. 2 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст. 1, п. 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 15, абз. 2, 5, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4 п. 18 Положення про відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, затвердженого наказом ГУНП від 13.10.2021 № 2840, п. 1 розділу IV, п. 1 розділу VIII Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.1 1.203 7 № 930, п. 25 розділу VII Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності начальник відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_1 у виді звільнення з посади.

Згідно п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.05.2024 №935 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно змісту ч. 1, 3 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1 ст. 55 Конституції України).

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIIІ), а також Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIIІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частиною 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у ст. 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльності невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Частиною 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала та обставина, що майор поліції ОСОБА_1 , у порушення п.п. 4 п. 18 Положення про ВП № 1, п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу VIII Порядку №930, не забезпечив належний контроль за дотриманням підлеглими службової дисципліни, а саме підполковником поліції ОСОБА_6 , майорами поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , капітанами поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , старшими лейтенантами поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також лейтенантом поліції ОСОБА_13 , що виразилось у недотриманні останніми зазначених вище вимог чинного законодавства та нормативно правових актів, які визначають порядок процедури розгляду звернень громадян, що як наслідок призвело до укриття від обліку кримінальних правопорушень. Також на думку відповідача, додатковою підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала було порушення позивачем вимог п. 25. Розділу 7 Інструкції з організації діяльності чергової служби, а саме не забезпечення проведення оцінки роботи наряду чергової частини, який змінюється, та надання дозволу проведення зміни чергування 17.11.2023, 24.11.2023 та 26.12.2023.

Так, згідно матеріалів службового розслідування, 13.10.2023, до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП надійшло звернення гр. ОСОБА_2 про те, що цього ж дня, з території його домогосподарства невідома особа викрала спортивний велосипед, електропилу та візок для виконання побутових робіт, чим завдала заявнику матеріальних збитків у розмірі 15 000 грн. Цього ж дня, ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП звернення гр. ОСОБА_2 зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», за №5149, а на місце події направлено наряд слідчо-оперативної групи цього ж підрозділу «Корсунь-СОГ». По прибуттю на місце події, поліцейські СОГ викладену гр. ОСОБА_2 інформацію внесено до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. В подальшому зазначені матеріали були передані на вивчення начальнику слідчого відділення ВП №1 Черкаського РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_7 , та дізнавачем ВП №1 Черкаського РУП ГУНП капітаном поліції Матвійком І.С., ані майор поліції ОСОБА_7 , ані капітан поліції ОСОБА_9 , відомості до ЄРДР не внесли, натомість, згідно листів останніх, матеріали були направлені для розгляду позивачеві, із зазначенням, що матеріали не внесені до ЄРДР, у зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Позивач доручив розгляд зазначених матеріалів начальнику сектору кримінальної поліції ВП №1 Черкаського РУП ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_6 , який доручив виконання зазначених матеріалів оперуповноваженому сектору кримінальної поліції ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП старшому лейтенанту поліції Якименку В.О. Старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 в результаті виконання зазначених матеріалів за заявою гр. ОСОБА_2 прийняв рішення скласти довідку в якій вважає, що не вбачається в зазначених матеріалах ознак кримінального правопорушення.

Позивач вказує, що заявники, звернувшись до поліції із відповідними заявами не надали вичерпної і достовірної інформації про обставини вчинення кримінальних правопорушень, тому за результатами перевірки зазначених звернень і при вжитті додаткових заходів віднаходження додаткових відомостей щодо зазначених правопорушень, не вдалось підтвердити викладені в заявах обставини подій.

Таким чином, гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 мали змогу оскаржити невнесення відомостей до ЄРДР в порядку визначеному ст.303 КПК України, мали право протягом 10 днів з моменту отримання відповідної заяви органом досудового розслідування/слідчим/уповноваженою особою тощо.

Однак, згідно листом Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області від 23.05.2024 №03-23/1/2024 повідомив адвоката ОСОБА_15 про те, що у період з 01.10.2023 по 23.05.2024 від гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 чи адвокатів що могли діяти в їх інтересах, скарг (заяв, тощо) на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області не надходило.

Крім того, за результатом внутрішньої перевірки інспекції, за вищезазначеними заявами гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 було внесено відомості до ЄРДР:

- № 0000106 від 14.03.2024 (закрите на підставі п. 2, ч. 1, ст. 284 КПК України 27.04.2024, після перевірки Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури постанову не скасовано);

- №0000105 від 14.03.2024 (закрите на підставі п. 2, ч. 1, ст. 284 КПК України 27.04.2024, після перевірки Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури постанову не скасовано);

- №0000104 від 14.03.2024 закрите на підставі п. 2, ч. 1, ст. 284 КПК України 17.04.2024, після перевірки Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури постанову не скасовано);

- №0000103 від 14.03.2024 (закрите на підставі п. 2, ч. 1, ст. 284 КПК України 20.03.2024, після перевірки Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури постанову не скасовано).

Враховуючи, що Корсунь-Шевченківським відділом Смілянської окружної прокуратури вищезазначені постанови про закриття кримінальних проваджень за результатами їх перевірки не були скасовані, тому невнесення відомостей до ЄРДР було обґрунтоване.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно притягнуто позивача до цисциплінарної відповідальності за ніби то протиправне невнесення відомостей за заявами гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 .

Крім того, у матеріалах службового розслідування зазначано, що згідно Книги приймання-здавання чергування ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП, 17.11.2023, 24.11.2023, 26.12.2023 позивач допустив порушення вимог п. 25, Розділу VII Інструкції з організації діяльності чергової служби, не забезпечив проведення оцінки роботи наряду чергової частини, який змінюється, та надання дозволу на проведення зміни чергування натомість переклав вчинення зазначених дій на заступника начальника з превентивної діяльності ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_16 .

Однак, із пояснень позивача судом встановлено, що він 17.11.2023, 24.11.2023 та 26.12.2023 фізично перебував на оперативних нарадах у м. Черкасах, тому ним правомірно було покладено вчинення зазначених дій на заступника начальника з превентивної діяльності ВП №1 Черкаського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_16

Додатково необхідно вказати, що відповідачем застосовано до позивача найсуворіший захід дисциплінарного стягнення (звільнення з посади). Водночас, суд наголошує, що під час розгляду справи, суд встановлює лише правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни та обставину чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України під час прийняття наказів про звільнення позивача.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, су дійшов висновку, що позивачем не було допущено порушення вимог п.п. 4 п. 18 Положення про ВП № 1, п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу VIII Порядку №930 та Розділу 7 Інструкції з організації діяльності чергової служби, тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади здійснено без з`ясування всіх обставин у справі, без надання об`єктивної оцінки усім доказам, зібраним у ході службового розслідування, із рекомендуванням обрання найсуворішого заходу дисциплінарного стягнення (звільнення з посади) без обґрунтування причин такого виду стягнення.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом а частини 2 статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 3933-ХІІ від 04.02.1994, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено у статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

У рішеннях ЄСПЛ йдеться про функціональний аспект публічної служби та про те, що публічно-правовий спір може призвести до застосування цивільного аспекту, якщо приватно-правові аспекти переважають над публічно-правовими з огляду на прямі наслідки для цивільного права майнового або немайнового характеру. ЄСПЛ дотримується критеріїв, встановлених в рішенні від 19.04.2007 у справі Vilho Eskelinen and Others проти Фінляндії, №63235/00, та застосовує загальну презумпцію, що такі прямі наслідки для цивільних прав існують у звичайних трудових спорах, що стосуються державних службовців.

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість, оскільки будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі Rysovskyy проти України, 29979/04, п. 71). У контексті презумпції невинуватості відповідачем не надано доказів вчинення позивачем злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).

У справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 № 42310/04 та Barbera, Messegue and Jabardo v Spain проти Іспанїї від 06.12.1988, № 146 ЄСПЛ вирішив, що суд під час оцінки доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150, п. 253).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що п. 1 наказу ГУ НП в Черкаській області від 07.05.2024 №935 щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - прийнято відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають істотне значення для прийняття рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір.

Отже, на підставі вищевикладених норм та досліджених і оцінених доказів, суд дійшов висновку поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на наступний робочий день після незаконного звільнення 08.05.2024.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Закону України Про Національну поліцію поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок №260), які визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції.

Пункт 6 Розділу ІІІ Порядку №260 визначає, що Поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Тобто, питання виплати поліцейським, незаконно звільненим зі служби в поліції, грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, врегульоване спеціальним нормативно-правовим актом, який не передбачає існування судового рішення про стягнення відповідних сум, так як обов`язок відповідача здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення у випадку поновлення особи на посаді носить імперативний характер та покладений на нього в силу вимог Порядку №260.

Таким чином, підстав застосовувати загальні положення трудового законодавства та вирішувати питання щодо стягнення на користь позивача з ГУНП в Черкаській області середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу немає, оскільки сам факт скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на посаді на службі в поліції має наслідком виплату йому грошового забезпечення за весь період вимушеного прогулу з 08.05.2024 по 06.09.2024 (дата судового вирішення спору ухваленням рішення по суті позовних вимог).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 139, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.05.2024 №935 щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 08.05.2024.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 08.05.2024 по 06.09.2024.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі ОСОБА_1 на посаді начальника відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області зі спеціальним званням «майор поліції» з 08.05.2024 та в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ