Справа № 160/27812/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-2) про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
25.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-2), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 10.02.2022р. з дня подачі ним заяви про нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Крім того, вказаною ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
28.11.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 30.10.2023 року відповідачем-1 надано копію електронної пенсійної справи позивача.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.02.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV (зі зниженням пенсійного віку).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
В подальшому, 06.07.2022р. позивачем подано до пенсійного органу додаткові документи для призначення пенсії, що підтверджували пільговий стаж за Списком № 1, який напрацьований на АТ «Дніпроазот» в період з 25.09.2020 року по 28.02.2022 року на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду дільниці з обслуговування азотної групи цехів ремонтного управління (як працівник, зайнятий ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, а саме у виробництві мінеральних добрив).
Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.07.2022 року ОСОБА_1 знов відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.
Не погодившись із вказаним рішенням від 12.07.2022р., ОСОБА_1 19.08.2022р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 26.09.2022р., просив суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.07.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 період роботи з 25.09.2020 року по 28.02.2022 на Акціонерному товаристві «Дніпроазот»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію завком на пільгових умовах за Списком №1 згідно зі статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту виникнення права на пільгову пенею за віком.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 у справі №160/12663/22, яке набрало законної сили 09.01.2023р., позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.07.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період роботи з 25.09.2020 року по 28.02.2022 року на Акціонерному товаристві «Дніпроазот», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до норм ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 10.02.2022 року; в іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.

При цьому, як слідує з вищевказаного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №160/12663/22, яке набрало законної сили, судом було встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, приймаючи рішення від 12.07.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (зі зниженням пенсійного віку) у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу за Списком №1, виходило з того, що відповідно до наданих до заяви позивача від 10.02.2022 року про призначення пенсії документів про стаж (трудова книжка, довідки про підтвердження стажу) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає - 34 роки 1 місяць 11 днів, пільговий стаж за Списком №1 - 4 роки 6 місяців 21 день. До пільгового стажу зараховано наступні періоди: з 25.12.2001р. по 22.08.2005р., згідно наказу №1269 від 25.12.2001 «Про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» та з 25.09.2020р. по 31.12.2021р. відповідно до наказу №728 від 15.07.2019р. «Про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» та загальної кількість пільгової роботи про фактично відпрацьований час на пільгових умовах згідно довідки №018-1-65 від 08.02.2022 - 00р. 11м. 27дн. До пільгового стажу позивача не було зараховано період роботи з 25.09.2020р. по 28.02.2022р. за Списком №1, який напрацьовано на АТ «Дніпроазот» в період з 25.09.2020 року по 28.02.2022 року на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду дільниці з обслуговування азотної групи цехів ремонтного управління (як працівник, зайнятий ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва, а саме у виробництві мінеральних добрив), що передбачена Списком №1, розділом VIII, підрозділ , пункт 1, код КП 7233 (ДК 003;2010) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та від 04.07.2017 № 479, що становить 01 рік 01 місяць та 22 днів. Суд не погодився з не зарахуванням цього періоду роботи позивача до його пільгового стажу та виснував, що надані позивачем документи підтверджують пільговий стаж роботи за Списком №1 на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду дільниці з обслуговування азотної групи цехів ремонтного управління, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 станом на день звернення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 у справі №160/12663/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2022р. №1335 та за наслідками такого розгляду винесено рішення №18 від 13.01.2023р., яким позивачеві відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1 - 5 років, оскільки згідно з наданими до заяви документами про стаж (трудова книжка, довідки про підтвердження стажу) та даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає - 34 роки 11 днів, а пільговий стаж за Списком №1 - 4 роки 11 місяців 28 днів (враховано з 25.12.2001р. по 22.08.2005р. згідно з наказом №1269 від 25.12.2001р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників па пільгове пенсійне забезпечення» та за виключенням відволікання, та з 25.09.2020р. по 28.02.2022р. - згідно з рішенням суду), що є недостатнім для призначення пенсії.

При цьому з розрахунку стажу позивача, в тому числі пільгового, що міститься в матеріалах його пенсійної справи, судом встановлено, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 не зараховано період його роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р., натомість цей період роботи зараховано лише до його загального страхового стажу.

21.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до територіального відділення пенсійного фонду України, в якій просив надати документи щодо призначення пенсії та надати роз`яснення щодо зарахування та не зарахування періодів його роботи за Списком №1, а у разі не зарахування до такого пільгового стажу пенсійних періодів просив зазначити підстави такого не зарахування.

Листом від 01.09.2023 року за вих.№42371-31381/Т-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №160/12663/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.02.2022р. №1335 з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058-IV та винесено рішення від 13.01.2023р. №18 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1 - 5 років, оскільки згідно з наданими до заяви документами про стаж (трудова книжка, довідки про підтвердження стажу) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає - 34 роки 11 днів, а пільговий стаж за Списком №1 - 4 роки 11 місяців 28 днів (враховано з 25.12.2001 по 22.08.2005 згідно з наказом №1269 від 25.12.2001 «Про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» та за виключенням відволікання, та з 25.09.2020 по 28.02.2022 згідно з рішенням суду), що є недостатнім для призначення пенсії. Крім того, у листі було зазначено, що на теперішній час проводяться заходи з питання надання позивачу документів, зазначених у його зверненні.

08.09.2023 року ОСОБА_2 повторно звернувся із заявою до територіального відділення пенсійного фонду України із вищевказаного питання щодо надання інформації-роз`яснення відносно розрахунку стажу та відповідних документів.

Листом від 03.10.2023 року за вих.№48218-39211/Т-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача проте, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022р. у справі №160/7223/22 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язано зарахувати до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 25.09.2020 по 28.02.2022 на Акціонерному товаристві «Дніпроазот» та повторно розглянути заяву від 10.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону №1058-IV, при цьому у задоволенні інших позовних вимог відмовлено, тому на виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було повторно розглянуто заяву від 10.02.2022р. та прийнято рішення від 17.01.2023р. за №18 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу - 5 років, про що було повідомлено листом від 14.11.2022р. за вих.№0400-010305-8/115961. Крім того, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що згідно з пільговими довідками та даними, наявними в системі персоніфікованого обліку, з урахуванням рішення суду, пільговий стаж позивача за Списком №1 становить - 4 роки 11 місяців 28 днів, при цьому до пільгового стажу не враховано період роботи: з 13.05.2001 по 24.12.2001, оскільки він не підтверджений атестацією робочих місць (наказ від 20.10.1994 № 813 та від 25.12.2001 №1269); а також періоди з 25.12.2001 по 12.01.2002, з 01.01.2004 по 04.01.2004, з 01.01.2005 по 14.01.2005 - зайнятість не на пільговій роботі (відволікання). Разом із вказаним листом позивачеві було надані запитувані ним документи.

Незгода позивача з вищевказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон№1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За приписами п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

За приписами пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п.4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 4.4 Порядку №383 передбачено, що у разі якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, у спірний період з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. позивач працював в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»:

13.05.2001р. переведений в агломераційний цех №2 дозувальником гарячого повертання 3 розряду (розпорядження 68 від 08.05.2001р.);

01.12.2002р. переведений в том же цеху дозувальником гарячого повертання 4 розряду (розпорядження 928 від 27.11.2002р.).

Також відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №143-2153 від 20.10.2021р., виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в Публічному акціонерному товариства «Дніпровський металургійний комбінат» в агломераційному цеху №2 за період з 13.05.2021р. по 15.01.2003р. в агломераційному виробництві дозувальником гарячого повертання, що передбачено Списком №1 розділом ІІ код КП: 1020100а-11863 на підставі Постанови КМУ №162 вiд 11.03.1994p. Додатково у довідці зазначено, що відбувалось вiдволiкання: 2001 рік -22к.д, 2002 рік -12к.д. за період з 13.05.2001р. по 15.01.2003р. 01 років -06 місяців -29 днів. Крім того у довідці зазначено додаткову інформацію: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №813 від 20.10.1994р., №1269 від 25.12.2001р., Листи Головного держексперта області за умовами праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р. про подовження строку дії постанови №813 от 20.10.1994р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001р.

Також в матеріалах справи наявна Постанова адміністрації і профкому комбінату від 20.10.1994 р. №813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці», якою затверджено результати вперше проведеної на комбінаті атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. За результатами атестації робочих місць, завершеної у 1994 році, професія «дозувальник гарячого повертання», дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Наказом по комбінату від 26.05.1999р. № 331 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» (АРМ) на комбінаті було розпочато проведення чергової атестації робочих місць.

В подальшому, Головним державним експертом з умов праці у Дніпропетровській області було надано згоду на продовження терміну дії постанови адміністрації та профкому комбінату від 20.10.1994р. №813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» та використання результатів первісної атестації робочих місць до 31.12.2001р. (лист від 26.10.1999 р. за вих. № 14/1-121, лист від 27.12.2000 р. за вих. № 14/1-261).

Постановою адміністрації та профкому комбінату від 25.12.2001р. №1269 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати розпочатої в 1999р. чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. За результатами даної атестації робочих місць професія «дозувальник гарячого повертання», дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Разом з тим, зокрема в період роботи ОСОБА_1 з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. дозувальником гарячого повертання діяли списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Зазначеними списками роботу дозувальників передбачено у розділі ІІ Рудопідготовка, збагачення, окускування руд і нерудних копалин; у розділі ІV Коксове, коксохімічне виробництво, вуглепідготовка; у розділі VIII Металургійне виробництво, розділі XVII Виробництво будівельних матеріалів.

Таким чином, професія та посада позивача, за якою він працював з 13.05.2001р. по 24.12.2001р., віднесена до Списку №1.

При цьому факт працевлаштування позивача за вищевказаною посадою підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці, що є чіткими та не мають виправлень чи невідповідностей, а також вищевказаною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначені пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надавалась відповідачу-1 вищевказана уточнююча довідка №143-2153 від 20.10.2021р.для підтвердження спеціального трудового стажу, а також листи Головного держексперта області за умовами праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р. про подовження строку дії постанови №813 от 20.10.1994р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001р. Однак, як встановлено судом, в якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. зазначено, що відсутнє підтвердження атестації робочих місць за цей період (розрив між атестаціями наказ від 20.10.1994 № 813 та від 25.12.2001 №1269).

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача-2, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.

Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.

Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом і у постановах від 21.02.2018 року у справі №352/547/16-а (К/9901/20098/18) та від 03.05.2018 року у справі № 352/1840/14-а (К/9901/5403/18).

За таких обставин, суд вважає безпідставним та необґрунтованим не зарахування відповідачем-2 до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи ОСОБА_1 з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. на посаді дозувальником гарячого повертання у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Водночас, відповідачами не надано до суду доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо вищезазначеного періоду роботи позивача, а тому, на думку суду, його безпідставно не взято до уваги при обрахуванні пільгового стажу роботи та не вжито всіх заходів для його перевірки.

У розумінні вищенаведених приписів п.3, п.10, п.20 Порядку №383 підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Матеріалами справи підтверджено, що первинну атестацію робочого місця за професією (посадою), яку на той час займав ОСОБА_1 , було проведено відповідно до постанови адміністрації і профкому комбінату від 20.10.1994р. №813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці», якою затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, зокрема, за результатами атестації робочих місць, завершеної у 1994 році, визначено, що професія «дозувальник гарячого повертання», дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

В подальшому, Головним державним експертом з умов праці у Дніпропетровській області було надано згоду на продовження терміну дії постанови адміністрації та профкому комбінату від 20.10.1994р. №813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» та використання результатів первісної атестації робочих місць до 31.12.2001р. (лист від 26.10.1999 р. за вих. № 14/1-121, лист від 27.12.2000 р. за вих. № 14/1-261).

Постановою адміністрації та профкому комбінату від 25.12.2001р. №1269 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати розпочатої в 1999р. чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, за результатами вказаної атестації робочих місць визначено що професія «дозувальник гарячого повертання», дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Отже, результати атестації робочого місця позивача за умовами праці були в установленому порядку продовжені на весь міжатестаційний спірний період та робоче місце позивача «дозувальник гарячого повертання» за умовами та характером праці в цей період під час проведення чергової атестації не змінювалось, що підтверджено результатами наступних атестацій робочих місць.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що після закінчення п`ятирічного строку дії результатів первинної атестації цього робочого місця, проведеної 20.10.1994р., з урахуванням продовження атестації на підставі листа від 26.10.1999 р. за вих. № 14/1-121 та листа від 27.12.2000 р. за вих. № 14/1-261 Головного державного експерта з умов праці у Дніпропетровській області, а також після затвердження чергової атестації 25.12.2001р. умови праці робочого місця за професією, посадою «дозувальник гарячого повертання», яку обіймав позивач, змінювались, що відповідачем не спростовано.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. підлягають зарахуванню до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» є протиправними.

Відтак, з метою поновлення порушеного вищевказаними протиправними діями відповідача-2 права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, період його роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р.

Крім цього, зважаючи на те, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №18 від 13.01.2023р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV (зі зниженням пенсійного віку) прийняте з посиланням на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу (5 років), виходячи із зробленого відповідачем-2 розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 4 роки 11 місяців 28 днів, разом з цим, судом встановлено факт неправильного розрахунку відповідачем-2 пільгового стажу позивача через протиправне не зарахування до цього стажу позивача періоду роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р., що, в свою чергу, у загальному розрахунку становить понад 5 років пільгового стажу за Списком №1, та, відповідно, свідчить про помилковість викладених в оскаржуваному рішенні №18 від 13.01.2023р. висновків пенсійного органу щодо кількості пільгового стажу позивача і щодо його достатності (5 років) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №18 від 13.01.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.

Поряд з цим суд зазначає, що посилання відповідача-2 на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №18 від 13.01.2023р. винесено на виконання рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. у справі №160/12663/22, а тому у разі незгоди позивача з таким рішенням та неналежним його виконанням, ОСОБА_1 слід було звертатись до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення або забезпечити його виконання, звернувшись до суду в порядку ст.ст.382, 383 КАС України, є необґрунтованими, оскільки у справі №160/12663/22 вирішувалось питання зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу ОСОБА_2 за Списком №1 зовсім іншого періоду роботи, а саме: з 25.09.2020 року по 28.02.2022 на Акціонерному товаристві «Дніпроазот», а питання відносно зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. на посаді дозувальника гарячого повертання у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» судом у справі №160/12663/22 не розглядалось і таких позовних вимог при зверненні до суду з першим позовом не заявлялося, при цьому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №18 від 13.01.2023р. є самостійним та окремим предметом оскарження.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 10.02.2022р. - з дня подачі ним заяви про нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки спірним рішенням відповідача-2 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV лише через недостатність пільгового стажу, передбаченого цією нормою Закону, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії такий необхідний пільговий стаж (понад 5 років) мав, бо відповідач-2 безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р., які мають бути зараховані, суд вважає, що у даному випадку у пенсійного органу відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 10.02.2022р., оскільки спірне рішення прийняте саме за наслідками розгляду цієї заяви.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, оскільки позивач досяг пенсійного віку (55 роки), необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, 20.02.2021р. а матеріали справи свідчать, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 10.02.2022р., тобто звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, внаслідок чого пенсія має бути призначена з дня звернення за пенсією, тобто з 10.02.2022р.

Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV з 10.02.2022р.

Щодо підстав зобов`язання саме відповідача-2 здійснити зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи, а також призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку, органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 здійснювало розрахунок його стажу, в тому числі, і пільгового, а також приймало рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV через недостатність пільгового стажу, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, періодів його роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р., а також щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV з10.02.2022р.

Водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі щодо заявлених до нього позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а також щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 10.02.2022р. - з дня подачі ним заяви про нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській, тому у задоволенні вказаних позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV не розглядав та будь-яке рішення за цією заявою, в тому числі, і оскаржуване, не приймав.

Крім цього, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача-1 виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, позаяк такі позовні вимоги є передчасними і право позивача щодо виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, яку суд зобов`язав призначити цим рішенням відповідача-2, ще порушене не було, бо здійснення відповідачем-1 такої виплати відповідно до вищенаведених приписів абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 може здійснюватися лише після призначення пенсії та передачі електронної пенсійної справи позивача засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для здійснення виплати пенсії, водночас, задоволення позовних вимог на майбутнє суперечить приписам ст.5 КАС України, згідно з якими судовому захисту підлягає саме порушене право особи.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, зважаючи на підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідача-2 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60грн, тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 715,73грн.

Керуючись ст.ст.241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 13.05.2001р. по 24.12.2001р.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №18 від 13.01.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 715,73грн (сімсот п`ятнадцять гривень 73 копійки).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова