Справа № 200/4207/24
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Справа№200/4207/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ліпенко Юрія Костянтиновича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 01.02.2020р. по 25.03.2024р. грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.02.2020р. по 25.03.2024р., грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2020р. - Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020р., у 2021р. - Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021р., у 2022р. Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022р., у 2023р. - Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023р., у 2024р. - Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01.01.2024р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704, та провести його виплату з урахуванням раніше виплачених сум, а також із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. № 44.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 24.12.2018 до 25.03.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Вказав, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2024р. № 79 він виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 25.03.2024р. у зв`язку із переведенням для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 .

Проте, зазначає, що під час проходження військової служби, нарахування та виплата грошового забезпечення йому здійснювалось не у повному обсязі, а саме у період з 01.02.2020р. до дати виключення із списків особового складу частини нарахування та виплата основних видів грошового забезпечення проводилися без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік. Як наслідок, грошова допомога на оздоровлення за 2020-2024 роки також виплачена у зменшеному розмірі.

З метою захисту порушеного права на належне грошове забезпечення 15.05.2024р. предстаником позивача скеровано адвокатський запит № 135/24 до командира військової частини НОМЕР_1 . У вказаному запиті командира військової частини НОМЕР_1 було повідомлено про наявні порушення, а також витребувано інформацію про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01.02.2020р. до дати виключення із списків особового складу частини в 2024 році, із зазначенням всіх складових видів грошового забезпечення у тому числі допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

За результатами розгляду даного адвокатського запиту листом військової частини № НОМЕР_5 від 27.05.2024р. надано наступні документи: довідку про доходи за період з лютого 2020 року по березень 2024 року; витяг з наказу № 294 від 24.12.2018р. про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; витяг з наказу № 79 від 25.03.2024р. про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

31.05.2024р. представником позивача скеровано адвокатський запит № 154/24 до командира військової частини НОМЕР_1 . У вказаному запиті витребувано довідку про доходи ОСОБА_1 , отримані у військовій частині НОМЕР_1 у період з лютого 2020 року по березень 2024 року, із обов`язковим зазначенням основних та додаткових складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Вказаний адвокатський запит № 154/24 від 31.05.2024р. було отримано 04.06.2024р. військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується даними ДП Укрпошта за трекінгом поштового відправлення 908. Однак, в порушення вимог Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповідь на нього відповідачем не надано та станом на 22.06.2024р. представником позивача відповіді не отримано.

Розмір посадового окладу та оклад за військовим званням визначався позивачу за його підрахунком, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт (Додатки 1 та 14 до Постанови № 704), а саме: посадовий оклад 2 730,00 грн = 1 762,00 * 1,55; оклад за військове звання 530,00 грн = 1 762,00 * 0,3.

При цьому, вказує, що належний розмір основних видів грошового забезпечення мав складати: у 2020 році посадовий оклад 3 260,00 грн. = 2102,00*1,55; оклад за військове звання 630,00 грн. = 2102,00*0,3; у 2021 році: посадовий оклад 3 520,00 грн. = 2270,00*1,55; оклад за військове звання 680,00 грн. = 2270,00*0,3. у 2022 році: посадовий оклад 3 850,00 грн. = 2481,00*1,55; оклад за військове звання 740,00 грн. = 2481,00*0,3; у 2023 році: посадовий оклад 4 160,00 грн. = 2684,00*1,55; оклад за військове звання 810,00 грн. = 2684,00*0,3; у 2024 році: посадовий оклад 4 690,00 грн. = 3028,00*1,55; оклад за військове звання 910,00 грн. = 3028,00*0,3.

Позивач зазначив, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, що встановлювався законами України про Державний бюджет України на 2020 - 2024 роки, є більшим ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, який визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік.

Таким чином, на переконання позивача, відповідачем здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення у зменшеному розмірі.

Такі дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу у період з 01.02.2020р. по 25.03.2024р. грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року позивач та його представник вважають протиправними, а тому звернулись до суду із цим позовом.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де зазначено про необґрунтованість доводів позивача та викладено прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 704 (у редакції постанови № 103), пунктом 4 якої встановлено, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.

Крім того, відповідач наголошує, що скасування у судовому порядку п. 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до п. 4 Постанови № 704, автоматично не відновлює дію попередньої редакції п. 4 Постанови № 704.

Крім того наразі Постанова № 704 діє у редакції від 20.05.2023 і саме таку належить застосовувати до спірних правовідносин.

Отже, відповідач діяв відповідно вимог законодавства та не допускав порушення прав позивача.

У зв`язку з наведеним відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, ухвалою від 28 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії залишено судом без руху. Надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати.

Ухвалою від 08 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який триває станом на дату розгляду цієї справи.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ID-паспорт НОМЕР_6 від 14.08.2020 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відомостями витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.12.2018 № 294 та від 25.03.2024 № 79 підтверджується, що позивач протягом спірного періоду проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 .

15.05.2024 представником позивача скеровано адвокатський запит № 135/24 до командира військової частини НОМЕР_1 . У вказаному запиті командира військової частини НОМЕР_1 було повідомлено про наявні порушення, а також витребувано інформацію про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01.02.2020р. до дати виключення із списків особового складу частини в 2024 році, із зазначенням всіх складових видів грошового забезпечення у тому числі допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

За результатами розгляду даного адвокатського запиту листом військової частини № НОМЕР_5 від 27.05.2024р. надано наступні документи: довідку про доходи за період з лютого 2020 року по березень 2024 року; витяг з наказу № 294 від 24.12.2018р. про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; витяг з наказу № 79 від 25.03.2024р. про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

31.05.2024р. представником позивача скеровано адвокатський запит № 154/24 до командира військової частини НОМЕР_1 . У вказаному запиті витребувано довідку про доходи ОСОБА_1 , отримані у військовій частині НОМЕР_1 у період з лютого 2020 року по березень 2024 року, із обов`язковим зазначенням основних та додаткових складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Вказаний адвокатський запит № 154/24 від 31.05.2024р. було отримано 04.06.2024р. військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджується даними ДП Укрпошта за трекінгом поштового відправлення 908. Однак, представником позивача відповіді не отримано.

Обставини щодо розрахунку грошового забезпечення позивача за спірний період із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 1762,00 грн, відповідачем не оспорюються та підтверджується доводами, що викладені ним у відзиві, тобто не є спірними у справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 17 Конституції України закріплено, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. (частина четверта Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260)

Пункт 2 розділ І. Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пункт 1 розділ ІІ Посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"

Пункт 1. розділ ІІІ. Оклади за військовими званнями виплачуються в розмірах, визначених у додатку 14 до постанови № 704.

Пункт 1 розділ IV. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням.

Пункт 1 розділ VI. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Пункт 1 розділ XXIII. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пункт 6. розділ XXIII. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пункт 1 розділ XXIV. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пункт 7 розділ XXIV. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пункт 1 розділ XVI. Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Пункт 2 розділ XVI. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

01 березня 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції, на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Тобто, на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29 січня 2020 року - дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

Разом з цим, Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Згідно статті 6 Закону №2017 базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-ІХ установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - з 1 січня - 2270 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - з 1 січня - 2481 гривня.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - з 1 січня - 2684 гривні;

Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 зазначено, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Отже зазначення у пункті 4 постанови №704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

З огляду на вищезазначене, Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 зазначив, що враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу - Законів №294-ІХ та №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Водночас Верховний Суд вказав, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №380/7813/22, від 05.07.2023 у справі № 160/24227/21 та від 25.04.2024 у справі № 240/16735/21.

Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з огляду на те, що з 01.01.2020 положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Тому, застосовуючи наведені висновки Верховного Суду, суд у цій справі вважає, що позивач має право на перерахунок грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

При цьому, суд звертає увагу, що перерахунку підлягають усі види грошового забезпечення, розмір яких визначається із посадового окладу, у тому числі матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, та які фактично були нараховані й виплачені позивачу за період з 01.02.2020 по 19.05.2023.

Щодо позовних вимог за період з 20.05.2023 по 25.03.2024.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704» постановлено: 2. Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Отже, вимоги в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення з 20.05.2023 до 25.03.2024 є необґрунтованими, оскільки з 20.05.2023, пункт 4 Постанови №704 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, яка набрала чинності 20.05.2023, та передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо відсутності підстав для застосування Постанови № 704 у редакції Постанови № 481, оскільки такі доводи у відповідній частині стосуються незастосовності внесених змін ретроспективно, що для суду у цій справі є аксіомою, яка зокрема, ґрунтується на ст. 58 Конституції України, а, по друге, Верховний Суд у вказаних позивачем постановах не надавав правової оцінки Постанові № 704 у редакції Постанови № 481.

Натомість ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такої ж думки притримується, зокрема Шостий апеляційний адміністративний суд у постановах від 26.06.2024 у справі № 580/997/24, від 01.07.2024 у справі №580/1994/24, від 03.07.2024 у справі № 620/16835/23.

Ураховуючи викладене, у частині позовних вимог за період з 20.05.2023 по 25.03.2024 належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 8 ст. 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання даного позову через систему «Електронний суд» позивач сплатив суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини та висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне покласти на пенсійний орган судові витрати позивача в розмірі 800, 00 грн.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 6-11,12, 77, 90, 241 246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати в період з 01 лютого 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення ОСОБА_1 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 1 січня відповідного календарного року

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення (усі види грошового забезпечення, розмір яких визначається із посадового окладу та які фактично виплачені), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.02.2020 по 19.05.2023 з урахуванням раніше здійснених виплат.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 800,00 (вісімсот) гривень.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 06 серпня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров