Справа № 480/3495/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 р. Справа № 480/3495/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 08.04.24 по справі № 480/3495/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Cумській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 30.03.2023 № 31;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, з 23.03.2023, на підставі п.''а'' ст.13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' в редакції, яка діяла до ухвалення Закону від 02.03.2015 № 213-VIII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач, розглядаючи вказану заяву позивача, застосував норму ст. 114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', а не норму ст. 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'', а саме в частині визначення віку, з якого позивач має право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1. Тому відмова позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 31 від 30.03.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 23.03.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Одеській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що позивач не набула права на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки не має для цього необхідного віку. При цьому відповідач зазначив, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 призначається на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі пункту статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки перша норма є спеціальною у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.03.2023 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

30.03.2023 ГУ ПФ в Одеській області, за результатами розгляду вказаної заяви, прийнято рішення № 31 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

У вказаному рішенні зазначено: вік позивача - 49 років; страховий стаж - 32 роки 2 місяців 20 днів; пільговий за списком № 1 - 4 роки 8 місяців 27 днів; дата, з якої особа матиме право на пенсію - 01.02.2028.

Позивач не погодилась з вказаним рішенням відповідача, а тому звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення ГУ ПФУ в Одеській області протиправно застосувало норми ст. 26 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону про пенсійне страхування, а не норми ст.ст. 12-13 Закону про пенсійне забезпечення, в редакції від 09.12.2012, тому суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм Закону № 1058-ІV колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою пунктом 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Натомість згідно з пунктом а статті 13 Закону № 1788-XII в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року N 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, а не Закону № 1058-ІV.

Тому колегія суддів відхиляє доводи пенсійного органу щодо помилкового застосування судом першої інстанції положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач не досягла необхідного віку для призначення пільгової пенсії є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 49 років.

Щодо доводів пенсійного органу, викладених у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2023 року за №31, слід зазначити наступне.

Частиною другою пунктом 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, виходить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , наданої до суду, встановлено, що в період:

- з 17.11.1999 по 25.02.2001 року позивач працювала у Державному підприємстві Шосткинський завод «Імпульс» на посаді слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики цеху №14.

Так, протягом вказаного періоду роботи позивача чинними були Списки №1, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Згідно з довідки від 22.03.2023 року № 150 про підтвердження наявного стажу роботи, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Державному підприємстві Шосткинський завод «Імпульс» з 17.11.1999 по 25.02.2001 року, виконувала роботи з обслуговування, ремонту котельного устаткування, забезпечувала роботу засобів вимірювання та автоматики виробничої котельні за професією, посадою слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики цеху №14, що передбачено Списком №2 Розділ ХІІІ підрозділ а.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зменшенням 55-річного пенсійного віку з 01.02.2023.

З огляду на наведене задоволенню підлягає вимога позивача про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 30.03.2023 № 31.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для повторного розгляду заяви, оскільки вважає, що належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 31 від 30.03.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції та правильності судового рішення не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 480/3495/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 480/3495/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський