Справа № 200/1054/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року справа №200/1054/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1054/24 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

23.02.2024 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 31.01.2024 Про відмову в перерахунку пенсії, ухвалене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії-перехід на інший вид пенсії - на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 з 25.01.2024 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.93 №3723-ХІІ, розрахувавши її розмір із розрахунку 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця 7 рангу за посадою головного спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що включає: посадовий оклад 13 633,00 грн, надбавку за ранг 400 грн, надбавку за вислугу років 4 089,90 грн, надбавку за інтенсивність праці 23 302,08 грн, премію місячну 1 735,94 грн, інші виплати 2 622,64 грн, загалом 45 783, 56 грн, сплатити недоотриману суму пенсії.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років. Перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців. Отже вважає, що має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та, відповідно, правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058) , на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1054/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.01.2024 року №6404/03-16 про відмову в перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії - на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 25.01.2024 пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.93 № 3723-ХІІ. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовлено позивачу у перерахунку пенсії-перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за Законом України Про державну службу з урахуванням факту звільнення з роботи з підстав не досягнення позивачем пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України, згідно ст. 43 КАС України повністю здатна здійснювати власні адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія,10) є суб`єктом владних повноважень, основним завданням якого є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 17.07.2019 року та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач 25.01.2024 року за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду звернулася із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII.

Позивач також надала довідки ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.01.2024 №34-Ф та № 33-Ф, відповідно до яких виплати для визначення заробітку для призначення їй з 25.01.2024 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу складають, загалом 45 783,56 грн.

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заява позивача відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

31.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням № 6404/03-16 відмовило позивачу у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за Законом України Про державну службу у зв`язку з недосягненням нею пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З оскаржуваного рішення вбачається, що позивач станом на 01.05.2016 року має 24 роки 05 місяців 1 день стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а саме період роботи на посаді державного службовця з 02.12.1991 року по 30.09.2023 року.

Листом від 15.02.2024 року № 1000-0202-8/27678 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на звернення позивача від 05.02.2024 року зазначило, що позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, а тому відсутнє право на переведення з пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в переведені позивача на пенсію згідно зі ст. 37 Закону України 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу та недосягненням нею пенсійного віку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII).

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі складає 24 роки 05 місяців 1 день, з 16.08.2021 року їй встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №545098.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, та, відповідно, правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно із Законом №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Посилання відповідача на статтю 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, відповідно до якої пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV та пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, як на підставу для відмови позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, суд вважає безпідставним, оскільки позивач має право на перерахунок пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, якими не передбачено нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.01.2024 року №6404/03-16 про відмову в перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії-перехід на інший вид пенсії - на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 з 25.01.2024 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.93 №3723-ХІІ, розрахувавши її розмір із розрахунку 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця 7 рангу за посадою головного спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що включає: посадовий оклад 13 633,00 грн, надбавку за ранг 400 грн, надбавку за вислугу років 4 089,90 грн, надбавку за інтенсивність праці 23 302,08 грн, премію місячну 1 735,94 грн, інші виплати 2 622,64 грн, загалом 45 783, 56 грн, сплатити недоотриману суму пенсії, судом першої інстанції зазначено наступне.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зазначає, що чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. Оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду призначити (перерахувати) пенсію.

З огляду на зазначене, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 25.01.2024 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.93 № 3723-ХІІ.

Судом застосовується вказане вище формулювання зобов`язання відповідача з урахуванням достатнього ступеню ефективності, необхідності дотримуватися принципу процесуальної економії, відсутності між сторонами спору щодо розміру та складових заробітної плати позивача, що повинні враховуватися при переведенні на інший вид пенсії (спірним є право на таке переведення, а не новий розрахунок суми пенсії).

Крім того суд зазначає, що відповідно до пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

За приписами ч.1 ст.47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера.

Тобто уповноваженою особою на виплату пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке вступить у правовідносинни щодо такої виплати після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відповідного рішення та нарахування пенсії.

Суд першої інстанції дійшов висновку про не доцільність здійснювати заміну відповідача у цій частині позовних вимог, оскільки, як вже зазначалося, правовідносини щодо виплати пенсії у новому розмірі у даному випадку ще не виникли, а отже жодного суб`єкта владних повноважень, до якого може бути звернена вимога про її стягнення наразі не існує.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1054/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1054/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко