Справа № 524/8075/24
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/8075/24
Провадження №2-а/524/143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа рядова поліції 2 взводу 2 роти УПП Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрохіна Софія Ярославівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2653558 від 22 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що: порушення ним вимог пункту 9.2б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), не може бути кваліфіковано за частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки за змістом наведених норм відповідальність передбачена саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а не в разі зупинки транспортного засобу; застосування відповідачем скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення суперечить вимогам частини п`ятої статті 258 КУпАП.

Ухвалою від 05 серпня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19 серпня 2024 року від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що: позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч; факт правопорушення підтверджується відеозаписом; права позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушені не були, а процедура розгляду справи відповідала приписам КУпАП. Просив також взяти до уваги, що позивач в адміністративному позові не заперечує що в указані в оскаржуваній постанові дату та час, позивач керував транспортним засобом Lexus LS500, д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку та був зупинений працівниками поліції, які повідомили про поручення водієм ПДР.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

21 липня 2024 року рядова поліції 2 взводу 2 роти УПП Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрохіна С. Я. прийняла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2653558 від 22 липня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21 липня 2024 року о 23:46:00 по вул. Лікаря Богаєвського 2/7, керуючи транспортним засобом Lexus LS, д.н.з. НОМЕР_1 , водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив вимоги п. 9.2б ПДР України.

На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідач надав відеозаписи з боді камер поліцейських, з яких убачається, що інспектори здійснили зупинку транспортного засобу Lexus LS, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача. На місці зупинки інспектор представився, повідомив причину зупинки транспортного засобу та попросив пред`явити документи відповідно до пункту 2.1 ПДР України. Інспектори під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагували на адміністративне правопорушення, встановили причини та умови, що сприяли вчиненню цього порушення відповідно до статті 245 КУпАП, виконали умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені статтею 278 КУпАП, повідомили позивача про його права, які передбачені статтею 268 КУпАП. Також на прохання позивача йому було пред`явлено відеозапис вчиненого порушення.

Суд критично оцінює висловлену на відеозаписі ремарку позивача про неможливість ідентифікації з відеозапису автомобіля і водія, адже з урахуванням часу вчиненого правопорушення, а також безперервності патрулювання інспекторами автомобіля позивача до його зупинки, суд не має об`єктивних підстав вважати, що відеозапис не стосується позивача.

Також суд ураховує, що здебільшого доводи позивача побудовані на неможливості притягнення його до відповідальності на підставі частини другої статті 122 КУпАП за порушення правил користування попереджувальними сигналами в разі зупинки транспортного засобу.

Тобто, позивач не заперечує сам факт порушення ПДР щодо правил користування попереджувальними сигналами в разі зупинки транспортного засобу, але доводить, що вчинене ним діяння не можна кваліфікувати як правопорушення в розумінні частини другої статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд виходить з того, що за змістом постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, склад правопорушення полягав у не поданні сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а не при зупинці транспортного засобу, відповідно доводи позивача в цій частині не є дотичним до встановлених у цій справі фактичних обставин.

Щодо складу правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно із частиною другою статті 122 КУпАП, суд зазначає таке.

Частина друга статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За правилами пункту 9.2б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Отже, у частині другій статті 122 КУпАП вжита словесна конструкція «порушення правил … користування … попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку», а в пункті 9.2б ПДР йдеться про обов`язок подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом.

При цьому пункт 9.4 ПДР передбачає, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення.

Положення цих норм кореспондують обов`язку учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, бути взаємно ввічливими, оскільки кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила , а дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Тому суд погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на адміністративний позов, що для забезпечення безпеки дорожнього руху ПДР передбачає вимоги, що зобов`язують водіїв проінформувати інших учасників дорожнього руху про початок виконання будь-якого маневру, незалежно від місця виконання маневру, плавності його виконання і віддаленості інших учасників дорожнього руху, а також від пріоритетності руху на дорозі (головна чи другорядна), на якій такий маневр здійснюється.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що поворот у розумінні вищенаведених норм є однією із форм зміни напряму руху, відповідає визначенню значення «маневр» згідно з ПДР, а тому встановлення факту не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Також позивач посилається на неправомірне застосування відповідачем скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд виходить з того, що за правилами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Зі змісту статті 122 КУпАП убачається, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853) визначено, зокрема, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Зі змісту частини четвертої статті 258 КУпАП убачається, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У частині шостій цієї статті, зокрема визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що застосування відповідачем скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення не суперечить вимогам КУпАП, а правило щодо обов`язкового складення протоколу у випадку оспорення особою допущеного порушення не стосується випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тим більш з наданого відеозапису не вбачається заперечень позивача проти того, що під час повороту праворуч він не подав сигналу світловим покажчиком повороту.

Пунктом 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що позивач допустив порушення вимог пункту 9.2б ПДР, що є підставою для притягнення його до відповідальності на підставі частини другої статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву у висновках поліцейського про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окрім того, суд встановив, що позивачу у встановленому законом порядку були роз`яснені його права, і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав позивачу у їх реалізації.

За змістом пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення ДТП та їх наслідків, суд приходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 122 КУпАП, а тому підстави для задоволення позовних вимог, в межах їх доводів, відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа рядова поліції 2 взводу 2 роти УПП Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрохіна Софія Ярославівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2653558 від 22 липня 2024 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук