Справа № 149/2682/24
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2682/24
Провадження №2-а/149/71/24
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2024 року м. Хмільник

Хільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.,

з участю секретаря Паламарчук Л.В., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 525 від 13.08.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки оскаржувана постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024, при цьому суть правопорушення, описаного в протоколі відрізняється від правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові. Крім того, кваліфікація діяння зазначеного в протоколі була здійснена за ч. 3 ст. 210 КУпАП, тоді ж як згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто за іншою статтею. Позивач також вказує про невірне встановлення його особи під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи відносно нього. За таких обставин позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 23.08.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

27.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, узагальнені доводи якого зведено до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки при здійсненні посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів оповіщення по Хмільницькій, Уланівській територіальній громаді позивачу 18.06.2024 було запропоновано отримати повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.30 год. 19.06.2024 для уточнення військово-облікових даних, проте ОСОБА_1 , будучи ознайомленим зі змістом повістки, від її отримання відмовився, про що групою по оповіщенню ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено Акт про відмову в отриманні повістки. Позивач, будучи ознайомлений з необхідністю явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений в повістці строк не з"явився, а тому стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, а оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення. При цьому відповідач вказує, що невірна каліфікація вчиненого діяння в протоколі про адміністративне правопорушення була виправлена під час розгляду справи. За таких обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.07.2024 року стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 18.06.2024 був повідомлений повісткою про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.06.2024 для уточнення облікових даних, однак у вказану дату не прибув без поважних на те причин, чим порушив ч. 2 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно акту щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.06.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Текст повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 19.06.2024 року ОСОБА_1 було озвучено о 09.01 год. 18.06.2024.

13.08.2024 постановою № 525 у справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач був викликаний 18.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.06.2024 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. ОСОБА_1 повістку отримав особисто, проте у визначений в повістці час не з"явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оборону України", ч. 1 "Правил військового обліку призовників та військовозобов"язаних", ч.ч. 3, 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов"язок і військову службу", ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, станом на 19.06.2024 в Україні діяв особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює ЗУ "Про військовий обов"язок і військову службу".

Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ОСОБА_1 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 525 від 13.08.2024 був притягнутий до відповідальності за неявку 19.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці від 18.06 2024.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно п. 40, п.п 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським .

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Разом з тим, повістка № 262 від 18.06.2024 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.30 год. 19.06.2024, копія якої була додана відповідачем до відзиву, не містить особистого підпису ОСОБА_1 про її отримання, а відеозапис вручення позивачу 18.06.2024 року повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому б вбачалась відмова позивача від отримання повістки, доведення змісту повістки до відома ОСОБА_2 та доведення до відома позивача змісту акта відмови від отримання повістки, відповідачем не наданий.

Сам по собі акт відмови від отримання повістки без відеозапису не може вважатись належним доказом врученням повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ознайомлення із її змістом та відмови від отримання повістки. До того ж в повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 № 262 від 18.06.2024 на ім"я ОСОБА_1 та в акті про відмову від отримання повістки від 18.06.2024 містяться розбіжності щодо часу, на який викликається особа (09.00 год. та 08.30 год.).

Крім того, аналізуючи положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Водночас, як встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення від 31.07.2024 року було складено відносно ОСОБА_1 за те, що останній не з"явився 19.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці від 18.07.2024 для уточнення облікових даних, від отримання якої відмовився (в додатках до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024 вказаний акт про відмову від отримання повістки), тоді як в оскаржуваній постанові йдеться про неявку по повістці для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, яку ОСОБА_1 отримав особисто.

Таким чином, суть правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові відрізняється від правопорушення, описаного в протоколі від 31.07.2024.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , йому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період. Тоді як згідно оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 525 від 13.08.2024 позивача, на підставі протоколу від 31.07.2024, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. При цьому причини перекваліфікації дій в постанові не зазначено.

Також суд звертає увагу, що згідно паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 09.04.2016 Хмільницьким РС УДМС України у Вінницькій області, дата народження останнього - ІНФОРМАЦІЯ_4 , тоді як протокол від 31.07.2024 і оскаржувана постанова № 525 від 13.08.2024 винесені відносно особи 28.08.1976 року народження.

Зазначені вище обставини свідчать про неналежне встановлення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, обставин вчиненого адміністративного правопорушення, наявність складу правопорушення, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач допустив грубі порушення норм КУпАП, що не дає суду можливості стверджувати, що постанова №525 від 13.08.2024 є законною та обґрунтованою, така постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити. Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 525 від 13.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн, а справу про адміністративне правопорушення, - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у розмірі 605,60 гривень. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ