Справа № 160/16101/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
21 червня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформлене листом ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2024 за вих. №43/Л-55аз, про відмову в зарахуванні в стаж діяльності в галузі права перебування ОСОБА_1 на посадах оперуповноваженого в органах Національної поліції України з 20.08.2019 по 18.07.2023;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж перебування на посадах оперуповноваженого в органах Національної поліції України з 20.08.2019 по 18.07.2023 до стажу роботи в галузі права.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 працював в органах Національної поліції України в період з 02.06.2018 року по 19.07.2023 року, на посадах інспектора криміналіста СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, оперуповноваженим сектору кримінальної поліції СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
06 березня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з адвокатським запитом, в якому просила надати документ про підтвердження наявності у ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права.
Листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №43/Л-55аз від 13 березня 2024 року повідомило представника позивача, що не надається можливим надати документ на підтвердження наявності у ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права, оскільки відповідно до посадових інструкцій інспектора-криміналіста та оперуповноваженого, на яких ОСОБА_1 працював в період з 02.06.2018 року по 19.07.2023 року, до вказаних посад висуваються кваліфікаційні вимоги - вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший бакалавр, бакалавр, спеціаліст.
Додатково повідомлено, що під час перебування на посаді оперуповноваженого ОСОБА_1 виконував доручення слідчих, прокуратури у кримінальних провадженнях.
ОСОБА_1 вважає протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформлене листом ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2024 за вих. №43/Л-55аз, про відмову в зарахуванні в стаж діяльності в галузі права перебування ОСОБА_1 на посадах оперуповноваженого в органах Національної поліції України з 20.08.2019 року по 18.07.2023 року, оскільки за час служби він перебував на посадах з реалізацією повноважень, пов`язаних з правоохоронними, правозастосовними функціями, діяльність на яких передбачає постійне застосування норм права, носить систематичний характер, яка повинна бути зарахована до стажу роботи у сфері права, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
ОСОБА_1 наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 01.06.2018 року №151 о/с був призначений на посаду інспектора-криміналіста слідчого відділення Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції.
Наказом ГУНП від 25.10.2021 року №614 о/с відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції з 26.10.2021 року.
Наказом ГУНП від 17.07.2021 року №477 о/с згідно з Законом України «Про Національну поліцію» старший лейтенант поліції ОСОБА_1 оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції звільнений з Національної поліції України за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 19 липня 2023 року.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Статтею 23 Закону №580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Частиною 1 статті 24 Закону №580-VII передбачено виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладено на поліцію виключно законом.
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною 2 статті 59 Закону №580-VII передбачено, що час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статті 79 Закону №580-VIII проходження служби поліцейським відображається в його особовій справі.
До особової справи вноситься автобіографічна інформація та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок формування та ведення особових справ поліцейських визначає Міністр внутрішніх справ України.
За матеріалами особової справи приймаються рішення щодо подальшого проходження служби поліцейським, готуються подання про присвоєння йому спеціальних звань поліції, нагородження, обчислення вислуги років у поліції для встановлення надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
07 березня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Логойду Т.В. шляхом направлення електронною поштою адвокатського запиту звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області (№Л-152/аз від 07.03.2024) з запитом про надання документів та інформації та просив надати у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту документ про підтвердження наявності у ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права та вказати, протягом якого часу ОСОБА_1 ніс службу як співробітник оперативного підрозділу та чи виконував він за час служби в органах Національної поліції України доручення слідчого, дізнавача, прокурора у кримінальних провадженнях.
13 березня 2024 року за №43/Л-55/аз на ім`я адвоката ОСОБА_2 була направлена відповідь, в якій зазначалося, що керівництвом Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит був розглянутий у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якій зазначалося наступне.
Відповідно до посадових інструкцій інспектора - криміналіста та оперуповноваженого до посад висуваються кваліфікаційні вимоги - вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший бакалавр, бакалавр, спеціаліст.
Під час перебування на посаді оперуповноваженого ОСОБА_1 виконував доручення слідчих, прокурора у кримінальних провадженнях.
Враховуючи, що Законом України «Про Національну поліцію» стаж роботи в галузі права не передбачений, у ГУНП в Дніпропетровській області відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи в галузі права відповідних періодів служби на посадах оперуповноваженого ОСОБА_1 .
Отже, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не має повноважень щодо внесення чи не внесення стажу служби в поліції до стажу роботи в галузі права, зарахування стажу служби колишніх працівників до стажу в галузі права та видавати їм відповідні документи.
Такий обов`язок, на думку відповідача, покладається на претендента на посаду та на посадових осіб (конкурсна, кваліфікаційна комісії та ін.) відповідного роботодавця нормативно - правовими актами, залежно від сфери діяльності - Закони України «Про судоустрій і статус суддів», «Про нотаріат», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ін.; тобто стаж роботи особи у галузі права має обраховуватися у кожному конкретному випадку органом, посадовими особами, які застосовують норми права, що містять положення щодо кваліфікаційної вимоги особи, а не в спірному випадку відповідачем в межах розгляду запиту позивача. При цьому саме заявник має подати документи про підтвердження наявності у нього стажу роботи в галузі права ( трудову книжку, накази про призначення, послужний список тощо). Проте не документ (довідку) про зарахування стажу роботи як юридичного ( в галузі права).
Представник відповідача вважає, що Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області діяло на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені законодавством України, а отже правові підстави для зобов`язання ГУНП в Дніпропетровській області зарахувати позивачеві перебування на посадах оперуповноваженого в органах Національної поліції України з 20.08.2019 року по 18.07.2023 року до стажу роботи в галузі права відсутні.
Щодо форми відмови відповідача, представник позивача зазначила наступне.
Листом Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2024 за вих.№43/Л-55аз відповідач прийняв рішення про відмову позивачеві в зарахуванні його стажу служби до стажу в галузі права.
На думку представника позивача, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області є розпорядником запитуваної інформації, оскільки за своїм статусом та колом повноважень він підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених в пункті 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Однак, запитувана позивачем інформація є конфіденційною, стосується його особисто, а тому відповідач не міг розглядати адвокатський запит, поданий в інтересах позивача, як запит про надання публічної інформації в контексті Закону №2929-VI.
Згідно з юридичною позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №813/3059/16, якою передбачено, що, одержавши запит на інформацію, поданий згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації», який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (п. 2 ч. 5 ст. 19, п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-УІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян».
При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Отже, надавши відповідь у формі листа ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2024 року за вих.№43/Л-55аз відповідач виклав в ньому своє рішення стосовно порушеного позивачем питання про свої права та інтереси, а тому висновок Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що права та інтереси ОСОБА_1 в жодному разі не постраждали, є запереченням очевидного.
Відтак така відмова відповідача порушує права позивача та створює йому перешкоди, а тому може бути предметом судового оскарження в розумінні частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням викладеного, представник позивача вважає доводи та міркування відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву, неспроможними та непереконливими, а отже такими, що не спростовують доводів позовної заяви.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України в Дніпропетровській області, що підтверджується наступним.
На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.06.2018 року №151о/с з 02.06.2018 року ОСОБА_1 був призначений як прибулий з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на посаду інспектора-криміналіста слідчого відділення Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП.
На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.08.2019 року №265о/с з 20.08.2019 року ОСОБА_1 переміщений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП.
На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.02.2021 року №64о/с з 15.02.2021 року ОСОБА_1 переміщений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП.
На підставі наказу ГУНП від 25.10.2021 року №614 о/с з 26.10.2021 року ОСОБА_1 переміщений на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського РУП ГУНП.
На підставі наказу ГУНП від 17.07.2023 року №477о/с з 19.07.2023 року ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 6 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Стаж служби в поліції: 08 років 11 місяців 15 днів.
07 березня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Логойду Т.В. шляхом направлення електронною поштою адвокатського запиту звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області (№Л-152/аз від 07.03.2024) з запитом про надання документів та інформації та просив надати у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту документ про підтвердження наявності у ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права та вказати, протягом якого часу ОСОБА_1 ніс службу як співробітник оперативного підрозділу та чи виконував він за час служби в органах Національної поліції України доручення слідчого, дізнавача, прокурора у кримінальних провадженнях.
13 березня 2024 року за №43/Л-55/аз на ім`я адвоката ОСОБА_2 була направлена відповідь, в якій зазначалося, що керівництвом Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит був розглянутий у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якій зазначалося наступне.
"Відповідно до посадових інструкцій інспектора - криміналіста та оперуповноваженого до посад висуваються кваліфікаційні вимоги - вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший бакалавр, бакалавр, спеціаліст.
Під час перебування на посаді оперуповноваженого ОСОБА_1 виконував доручення слідчих, прокурора у кримінальних провадженнях.
Враховуючи, що Законом України «Про Національну поліцію» стаж роботи в галузі права не передбачений, у ГУНП в Дніпропетровській області відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи в галузі права відповідних періодів служби на посадах оперуповноваженого ОСОБА_1 "
ОСОБА_1 вважає протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, оформлене листом ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2024 року за вих. №43/Л-55аз, про відмову в зарахуванні в стаж діяльності в галузі права перебування ОСОБА_1 на посадах оперуповноваженого в органах Національної поліції України з 20.08.2019 року по 18.07.2023 року, оскільки за час служби він перебував на посадах з реалізацією повноважень, пов`язаних з правоохоронними, правозастосовними функціями, діяльність на яких передбачає постійне застосування норм права, носить систематичний характер, яка повинна бути зарахована до стажу роботи у сфері права, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, обов`язковою ознакою правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Як свідчать матеріали справи, 07 березня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Логойду Т.В. шляхом направлення електронною поштою адвокатського запиту звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області (№Л-152/аз від 07.03.2024) з запитом про надання документів та інформації та просив надати у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту документ про підтвердження наявності у ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права та вказати, протягом якого часу ОСОБА_1 ніс службу як співробітник оперативного підрозділу та чи виконував він за час служби в органах Національної поліції України доручення слідчого, дізнавача, прокурора у кримінальних провадженнях.
Згідно зі статтею 1, пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI, публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно частини 2 статті Закону №2939-VI не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Суд зазначає, що представник ОСОБА_1 , звертаючись з адвокатським запитом до відповідача, просила зарахувати йому стаж роботи на посадах органів Національної поліції України в Дніпропетровській області до стажу в галузі права.
13 березня 2024 року за №43/Л-55/аз на ім`я адвоката ОСОБА_2 була направлена відповідь, в якій зазначалося, що керівництвом Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит був розглянутий у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якій зазначалося наступне.
"Відповідно до посадових інструкцій інспектора - криміналіста та оперуповноваженого до посад висуваються кваліфікаційні вимоги - вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший бакалавр, бакалавр, спеціаліст.
Під час перебування на посаді оперуповноваженого ОСОБА_1 виконував доручення слідчих, прокурора у кримінальних провадженнях.
Враховуючи, що Законом України «Про Національну поліцію» стаж роботи в галузі права не передбачений, у ГУНП в Дніпропетровській області відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи в галузі права відповідних періодів служби на посадах оперуповноваженого ОСОБА_1 "
Відтак, лист Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки сформований за результатами розгляду запиту про надання публічної інформації. Вказаний лист не породжує певних правових наслідків, та не порушує інтереси позивача.
Крім того, аналізуючи вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж, видавши довідку про стаж роботи в галузі права, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".
Згідно частини 1 статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони праві свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону №580-VIII, територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Приписами частини 1 статті 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Повноваження Національної поліції України визначені Законом та Положенням про Національну поліцію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877.
Суд зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями на обрахування стажу роботи в галузі права в силу вищезазначених нормативно-правових актів, правовий механізм для таких дій не передбачено.
Статтею 23 Закону № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина перша статті 24 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону №580-VIII час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статті 79 Закону №580-VIII проходження служби поліцейським відображається в його особовій справі.
До особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім`ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок формування та ведення особових справ поліцейських визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктами 3 - 5 розділу I цього Порядку до особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім`ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.
Особові справи поліцейських формуються та ведуться підрозділами кадрового забезпечення органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі органи поліції), за встановленою формою (додаток 1).
За матеріалами особової справи приймаються рішення щодо подальшого проходження служби поліцейським, готуються подання про присвоєння йому спеціальних звань поліції, нагородження, обчислення вислуги років у поліції для встановлення надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Так, положеннями Закону №580-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №877 таке поняття як «стаж роботи у галузі права» вживається лише як кваліфікуюча вимога до особи, яка може бути призначена керівником, заступником керівника територіального органу поліції (пункт 3 частини 7 статті 15 Закону № 580-УІІІ), та особи, яка може бути призначена керівником та заступником керівника поліції (пункт 3 частини 5 статті 21 Закону № 580-VIII).
Суд враховує, що матеріалами справи не підтверджується, що між сторонами існують (виникли) визначені статтею 15 та статтею 21 Закону №580-VIII правовідносини щодо призначення ОСОБА_1 на посаду керівника чи заступника керівника поліції.
Крім того, суд погоджується з доводами Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про те, що стаж роботи особи в галузі права має обраховуватися у кожному конкретному випадку посадовими особами, які застосовують норми права, що містять положення щодо вказаної кваліфікаційної вимоги особи, а не в межах розгляду скарг позивача.
При цьому заявник має подати документи про підтвердження наявності стажу роботи в галузі права (трудову книжку, накази про призначення, послужний список, посадові інструкції, біографічну довідку тощо), проте не документ (довідку) про зарахування стажу роботи як юридичного (в галузі права).
Відтак, саме вказані документи можуть бути пред`явлені органам, які застосовують норми права, що містять положення щодо вказаної кваліфікаційної вимоги особи, і вже вони будуть надавати їм оцінку, а у випадку незгоди із висновками щодо обрахунку стажу роботи особи в галузі права, позивач може звернутися до суду щодо їх оскарження.
З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області під час розгляду адвокатського запиту діяло на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому, вчинення дій, про які просить представник позивача, не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року в справі №280/8178/23.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник