Справа № 200/3840/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року Справа№200/3840/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахуванян періодів роботи ОСОБА_1 з 25.05.1987 року по 24.07.1987 року у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» в якості підземного учня горнорабочого, до його пільгового стажу за Списком №1-шахтарі відповідно ПКМУ №202, з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року у ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» в якості дублера гірничого майстра, до його страхового та пільгового стажу за Списком №1-шахтарі відповідно ПКМУ №202, з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року на шахті «Нова» ГУЗЛШ в якості підземного машиніста підземних установок 2 р., підземного електрослюсаря 4 р., до його пільгового стажу за Списком №1-шахтарі відповідно ПКМУ №202, з 01.01.2019 року по 30.06.2022 року та з 21.08.2022 року по 18.03.2024 року у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» в якості гірничого майстра, електрослюсаря підземного 3р., до його пільгового стажу за Списком №1-шахтарі відповідно ПКМУ №202, з 01.04.2021 року по 18.03.2024 року у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» в якості гірничого майстра, охоронника, електрослюсаря підземного 3р., до його страхового стажу;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 15.04.2024 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що в квітні 2024 року звернувся до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії після звільнення. 17 травня 2024 року повторно звернувся до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії та додава пільгову довідку, проте після перерахунку пенсії пільговий стаж було зменшено. Вважає протиправними дії Головного управління ПФУ в Донецькій області, щодо не зарахування до його страхового та пільгового стажу періодів роботи та розрахунку пенсії без застосування норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 19 липня 2024 року повторно витребувано у відповідача копії та докази.

26 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого Головне управління ПФУ в Донецькій області просило відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що позивач 15.04.2024 позивач подав заяву №4080 про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням. При цьому в позивачем не було подано відповідну заяву «Зміна стажу» або «Зміна надбавки», не було надано документи, які підтверджують пільговий стаж роботи. За результатами опрацювання заяви позивача від 15.04.2024 було проведено перерахунок «Факт працевлаштування/звільнення» та з 19.03.2024 встановлено особливість «не працює».

17.05.2024 позивач подав заяву №1020 про перерахунок пенсії «Зміна надбавки». Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За результатами опрацювання заяви здійснено перерахунок з 01.06.2024, до страхового та пільгового стажу зараховано період роботи з 01.03.2021 по 31.12.2021. Водночас до страхового стажу не було враховано період роботи на державному підприємстві «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 30.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.03.2024, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року залучено до участі у справі № 200/3840/24 як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26; ).

У встановлений судом строк Головним управління ПФУ в Дніпропетровській області відзиву на позов не було подано.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Дзержинським МС ГУ ДМС України в Донецькій області 22 березня 2014 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Торецьк) як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.12.2018, що не є спірним між сторонами.

15.04.2024 позивач особисто подав заяву до Покровського сервісного центру №6 Головного управління ПФУ в Донецькій області №4080 про звільнення відповідно до якої повідомив про дату звільнення, а саме 18.03.2024 року.

До заяви були надані наступні документи: ІНН, заява від 15.04.2024 №4080, паспорт серії НОМЕР_1 та памятка пенсіонера.

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання заяви позивача від 15.04.2024 було проведено перерахунок «Факт працевлаштування/звільнення» та з 19.03.2024 встановлено особливість «не працює».

Згідно з відзивом на позовну заяву загальний пільговий стаж позивача складає 14 років 09 місяців 27 днів, з них за Списком №1 02 роки 01 місяць 28 днів, за ст. 14, постанова № 202, підземні, інші 05 місяців 15 днів, за ст.14 постанова № 202 підземні 12 років 02 місяці 14 днів.

17.05.2024 року позивач повторно звернувся до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.05.2024 року № 03 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Страховий стаж (повний) 46 ркоів 9 місяців 2 дні, пільговий за Спсиком №1 13 років 9 місяців 28 днів.

З відзиву на позовну заяву судом встанолвено, що за результатами опрацювання заяви здійснено перерахунок з 01.06.2024, до страхового та пільгового стажу зараховано період роботи з 01.03.2021 по 31.12.2021. Водночас до страхового стажу не було враховано період роботи на державному підприємстві «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 30.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.03.2024, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Не погодившись з діями Головного управління ПФУ в Донецькій області щодо не зарахування періодів роботи до пільгового та страхового стажу та розрахунку пенсії без застосування норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 07.08.2007 року, щодо спірних періодів, наявні наступні записи:

25.05.1987 року прийнятий у якості підземного учня гірника з повним робочим днем під землею (запис №1);

24.06.1987 року переведений підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (запис №2);

24.07.1987 року звільнений звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики (запис №3);

05.01.1988 року прийнятий гірничим майстром з повним робочим днем на підземних роботах, для проходження виробничої практики (запис №4);

20.04.1998 року переведений дублером гірничого майстра (запис №5);

25.04.1998 року звільнений за власним бажанням(запис №6);

15.10.2007 року прийнтий підземним машиністом підземних установок 2 розряду;

03.10.2008 року переведений підземним електрослюсарем 4 розряду;

14.05.2010 року звільнений з шахти у зв`язку порушенням правил безпеки;

10.01.2017 року прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземній роботі;

01.07.2022 року переведений охоронцем поверхні;

20.08.2022 року переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземній роботі;

18.03.2024 року звільнений за станом здоров`я.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди роботи.

Позивач у позовній заяві просить зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 (пост. 202) періоди роботи з 25.05.1987 року по 24.07.1987 року, з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року, з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року, з 01.01.2019 року по 30.06.2022 року та з 21.08.2022 року по 18.03.2024 року та до страхового стажу період роботи 01.04.2021 року по 18.03.2024 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що періоди роботи з 25.05.1987 по 24.07.1987 та з 20.04.1988 по 25.04.1988 зараховано до пільгового стажу (категорія стажу Ст.14, постанова № 202), підземні, інші, період роботи з 15.10.2007 по 14.05.2010 зараховано наступним чином: з 15.10.2007 по 12.12.2009 за Списком №1 зараховано, як такий, що дає право на пенсію відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, але водночас не дає право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки в даний період Позивача було прийнято на роботу на шахту «Нова» (стор.14-15 дубліката трудової книжки НОМЕР_2 ) на період її ліквідації, тобто у період, коли видобуток вугілля не здійснюється, а з 13.12.2009 по 14.05.2010 зараховано до страхового стажу, період роботи з 01.01.2019 по 28.02.2021 зараховано до пільгового стажу -ст.14, ) період роботи з 01.03.2021 по 31.03.2021 зараховано до страхового стажу, до страхового стажу не було враховано період роботи на державному підприємстві «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 30.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.03.2024, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З розрахунку стажу (форма РС-право), який надано відповідачем на вимогу суду, вбачається що період роботи з 25.05.1987 року по 24.07.1987, зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні, інші), період роботи з 20.04.1988 по 25.04.1988 не зараховано до страхового та пільгового стажу, з 15.10.2007 року по 12.12.2009 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1, з 13.12.2009 року по 14.05.2010 року зараховано до страхового стажу, періоди роботи з 01.01.2019 по 31.12.2021 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п.р.1, п.а-в).

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Щодо періоду роботи позивача з 25.05.1987 року по 24.07.1987 року у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» в якості підземного учня гірника суд зазначає, що відповідно розрахунку стажу (форма РС-право), даний період роботи зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні, інші), а отже підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Період роботи позивача з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року за професією «дублер гірничого майстра підземного» відноситься до робіт і професій зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно постанови Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 та постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Крім того, позивачем була надана уточнююча довідка від 11.10.2018 року №531/2580 відповідно до якої останній працював дублером гірничого майстра підземного у період з 05.01.1988 року по 25.04.1998 року відповідно до списку затвердженого постановою Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Отже, в даному випадку Пенсійний орган повинен був зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14 пост. 202) період роботи позивача з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року.

Щодо періоду роботи з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року.

Період роботи позивача з 15.10.2007 року по 02.10.2008 року року за професією «підземний машиніст підземних установок» та з 03.10.2008 року по 15.05.2010 року за професією «підземний електрослюсар» відноситься до робіт і професій зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Суд критично ставить до тверджень Головного управління ПФУ в Донецькій області щодо не зарахування спірних період роботи до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14 пост. 202) у зв`язку з тим, що в даний період позивача було прийнято на роботу на шахту «Нова» (на період її ліквідації, тобто у період, коли видобуток вугілля не здійснюється.

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем надано до суду, останній у спірні періоди виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗПЗ014А1).

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ014А1 - це працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14 пост.202, підземні).

Щодо періоду роботи з 01.01.2019 року по 18.03.2024 року.

Період роботи позивача з 10.01.2017 року по 30.06.2022 року за професією «гірничий майстер підземний» та з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року за професією «електрослюсар підземний» відноситься до робіт і професій зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем надано до суду, останній у спірні періоди виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗПЗ014А1).

Як вже було зазначено, код підстави ЗПЗ014А1 - це працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202.

Крім того, позивачем була надана довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.05.2024 року №6/114 відповідно до якої ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» та виконував роботи в гірничому виробництві з повним робочим днем під землею у період з 10.01.2017 року по 30.06.2022 року за професією «гірничий майстер підземний» з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року за професією «електрослюсар підземний дільниці ЕМС», що передбачено розділом 1, підрозділом 1, код КП 33839013 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Отже, наданими позивачем документами підтверджено наявність підстав для зарахування вказаних періодів його роботи до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14 пост. 202, підземні).

У період з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року позивач працював охоронцем поверхні.

Щодо тверджень відповідача про незарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи на державному підприємстві «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 30.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.03.2024 у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 3, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст.4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що Пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14 пост.202, підземні) періоди роботи з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року та до страхового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року.

Разом з цим, позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу за Списком №1 (пост. 202, підземні) період роботи з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки дані періоди були зараховані позивачу до пільгового стажу за Списком №1 (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п.р.1, п.а-в).

Щодо обчислення пенсії у розмірі визначеному ст.8 Закону № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» .

Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У даній справі судом встановлено, що позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14, пост.202, підземні) періоди роботи з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року.

Отже, пільговий стаж позивача який йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345 становить 18 років 8 місяців 4 дні

Таким чином позивач працював в шахті, на посаді, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

За п. 2.7 Порядку, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1,пунктом 2.6цього розділу.

Відповідно до п. 4.1, 4.3 Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1, Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

За пунктом 4.9 Порядку № 22-1, документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 листопада 2017 року № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 року за № 1464/31332.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.

Судом встановлено, що 15.04.2024 року позивач особисто подав заяву до Покровського сервісного центру №6 Головного управління ПФУ в Донецькій області №4080 про звільнення відповідно до якої повідомив про дату звільнення, а саме 18.03.2024 року.

Суд зазначає, що вказана заява не є завою про перерахунок пенсії, з аналізу змісту заяви від 15.04.2024 року можно дійти висновку, що позивач попередив Пенсійний фонд про звільнення з роботи, проте вимог щодо перерахунку пенсії не заявляв, жодних документів, які підтверджують стаж позивача надано не було.

Разом з цим, 17.05.2024 року позивач, через веб портал, звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.

Отже, враховуючи те, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , не враховано спірні періоди до страхового та пільгового стажу та не проведено розрахунок пенсії із застосуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд дійшов висновку що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача спірних періодів та розрахунку пенсії позивач без застосування норм ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинствапри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, врховуючи те, що позивачу вже була призначена пенсія суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком, враховуючи положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та задоволення позову шляхом:

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за віком до пільгового стажу періоди роботи з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року та до страхового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 травня 2024 року про перерахунок пенсії та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14, пост. 202, підземні) періоди роботи з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року, до страхового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року та з урахуванням положень ст.. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області визнано протиправними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за віком до пільгового стажу періоди роботи з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року та до страхового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 17 травня 2024 року про перерахунок пенсії та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14, пост. 202, підземні) періоди роботи з 20.04.1988 року по 25.04.1988 року з 15.10.2007 року по 14.05.2010 року з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року, з 20.08.2022 року по 18.03.2024 року, до страхового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 19.08.2022 року та з урахуванням положень ст.. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 26; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова