Справа № 140/5622/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5622/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 16 травня 2024 року №38 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку; зобов`язання зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та повторно у встановленому законом порядку розглянути заяву від 09 травня 2024 року про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII).

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 09 травня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ в Одеській області йому відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із цим рішенням ОСОБА_1 не погоджується й зазначив, що ним при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надано основний та єдиний документ, який підтверджує статус потерпілого та засвідчує факт його проживання станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, а також надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, - посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Зауважив, що вказане посвідчення не визнано недійсним, а наданий йому статус потерпілого не скасований.

ОСОБА_1 вважає, що проживання у населеному пункті (село Велика Яблунька Волинської області), віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року та до сьогодні дає йому право на зниження пенсійного віку на 6 років (максимальний).

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.27-29). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Одеській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року. Зазначив, що обчислений період проживання (роботи) ОСОБА_1 в зоні безумовного (обов`язкового) добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить лише 1 рік 10 місяці 09 днів (менше трьох років), а тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно статті 55 Закону №796-XII зі зменшенням пенсійного віку

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

09 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.10-11).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області, рішенням якого від 16 травня 2024 року №38 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що період проживання на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 1 рік 10 місяців 09 днів (менше трьох років) (а.с.8).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Поряд з тим частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII. Початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 16 травня 2024 року №38 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано відсутність фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року (а.с.8).

Суд не погоджується із викладеним у рішенні ГУ ПФУ в Одеській області та у відзиві на позовну заяву висновком про відсутність у позивача станом на 01 січня 1993 року необхідного (не менше трьох років) періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення й зазначає, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується виданим Волинською обласною державною адміністрацією посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 3) (а.с.12). Тож наявність такого посвідчення підтверджує факт проживання або роботи станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, оскільки наведена обставина є умовою для видачі посвідчення відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501.

Також записами трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.18-20) підтверджено, що позивач з 01 квітня 1989 року (наказ від 01 квітня 1989 року №12) по 31 травня 1989 року (наказ від 31 травня 1989 року №31) працював на посаді акушера у Маневицькій районній лікарні; з 04 липня 1991 року прийнятий диспетчером швидкої допомоги у Маневицьку районну лікарню (наказ від 04 липня 1991 року №156), звідки був звільнений 31 березня 2013 року (наказ від 28 березня 2013 року №54-ос).

ОСОБА_1 з 18 серпня 1994 року по 20 вересня 1999 року був зареєстрований у селі Галузія Волинської області, про що видно із паспорта громадянина України (а.с.17). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 28 березня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрований у селі Велика Яблунька Волинської області з 21 вересня 1999 року (а.с.9).

Село Галузія, село Велика Яблунька та селище міського типу Маневичі Волинської області Постановою №106 віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1; у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Позивач надав посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), яке є дійсним та відсутні докази позбавлення його статусу потерпілої особи. Отже, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року вирішувалось при наданні йому статусу потерпілої особи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23.

Також до заяви про призначення пенсії позивач додав трудову книжку (містить відомості про період роботи в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, з 01 квітня 1989 року по 31 травня 1989 року, з 04 липня 1991 року по 31 березня 2013 року), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії (стосується періоду роботи з січня 1992 року по грудень 1999 року в Маневицькій районній лікарні), паспорт громадянина України, витяг з Реєстру територіальної громади, у яких наявні відомості про зареєстроване місце проживання в селі Галузія та селі Велика Яблунька Волинської області (з 18 серпня 1994 року і до тепер).

Зазначені докази не містять відомостей про місце проживання (роботи) позивача у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1998 року (для застосування початкової величини зменшення пенсійного віку). Однак з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23 наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), умовою видачі якого було факт проживання або роботи станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає підстави для зменшення пенсійного віку у загальному порядку на один рік за кожних два роки проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, який, застосовуючи висновки у справах №572/245/17, №572/456/17, №556/1172/17, вказав, що зважаючи на відсутність доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивачки в зоні радіоактивного забруднення з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, права на початкову величину зниження пенсійного віку позивачка не має (хоча позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (4 категорії) та має відповідне посвідченнями категорії 4). Зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку - на 1 рік за 3 роки проживання (роботи).

Отже, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 16 травня 2024 року №38 не ґрунтується на нормах закону, носить формальний характер. Суд також зауважує, що у рішенні не наведено жодних обґрунтувань, покладених відповідачем в основу свого висновку про те, що наданими документами не підтверджено період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року.

З огляду на наведені положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, висновки Верховного Суду щодо застосування положень Закону №796-XII у подібних правовідносинах, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 16 травня 2024 року №38 належить визнати протиправним та скасувати.

Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ в Одеській області при розгляді заяви від 09 травня 2024 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ обмежився лише дослідженням періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення до 01 січня 1993 року, та констатувавши, що період проживання (роботи) на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, на цю дату становить менше трьох років, з цих підстав відмовив позивачу у призначенні пенсії. Враховуючи, що позивачу 10 травня 2024 року виповнилося 54 роки, то для реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік потребує зменшенню на 6 років. Зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності, як і страхового стажу для призначення пенсій, є повноваженням органів Пенсійного фонду, тоді як суд здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій. Тому за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 6 років), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність у позивача права на призначення вказаної пенсії.

Отже, позовні вимоги зобов`язального характеру належить задовольнити у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області (орган пенсійного фонду, визначений за принципом екстериторіальності, який відмовив позивачу у призначенні пенсії) повторно розглянути заяву позивача від 09 травня 2024 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, як то і просив у позовній заяві позивач.

Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22 сформована така ж позиція щодо належного відповідача за вимогою зобов`язального характеру у пенсійних спорах (ним є територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 968,96 грн, сплачений квитанцією від 26 травня 2024 року (а.с.6, 23).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, будинок 83, ідентифікаційний код юридичної особи 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 травня 2024 року №38 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк