Справа № 460/33329/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/33329/22 пров. № А/857/24817/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, прийняте суддею Дудар О.М. у місті Рівному, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (надалі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у виді звільнення від його сплати відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Крім того, особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не повинна здаватися власником в оренду, лізинг, позичку, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21.

Суд зазначив, що об`єкти нежитлової нерухомості, а саме: будівля ворохосушилки, будівля автовагової, будівля корівника, будівля зерноскладу та будівля зерноскладу не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу вимог пп. «ж» пп.266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України, як такі, що належать до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), та належать сільськогосподарському товаровиробнику.

Доказів того, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду, лізинг чи позичку відповідачем не надано, а судом не здобуто.

Суд зазначив, що будівля їдальні та адмінбудівля хоча й належать на праві приватної власності ОСОБА_1 як сільськогосподарському товаровиробнику, проте - не призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не належать до споруд сільськогосподарського призначення.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701 є правомірними, обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 не подавав заяв на проведення звірки відповідно до пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України.

Судом не надано оцінки, що для того, щоб скористатися пільгою щодо оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно пп. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 2 ПКУ, фізична або юридична особа, має займатися виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією передбаченою КВ з урахуванням Класифікатора ДК 016-2010.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 20.05.2008 у справі №2-499-2008 (а.с.43) визнано право власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна:

- будівля зерноскладу, загальною площею 1024,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- будівля автовагової, загальною площею 58,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- будівля ворохосушилки, загальною площею 587 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- будівля зерноскладу, загальною площею 1049,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- будівля корівника, загальною площею 1668,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 23.12.2008 у справі №2-1022-2008 (а.с.44) визнано право власності ОСОБА_2 на об`єкти нерухомого майна:

- будівлю адміністративного приміщення, загальною площею 385,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- робочу їдальню, загальною площею 90,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказаними судовими рішеннями, поміж іншого, підтверджено, що нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , створено КСП «Україна» у межах своєї діяльності.

На підставі вказаних судових рішень, Комунальним підприємством «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно.

Так, згідно з витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.а.с.45-51), ОСОБА_1 на праві приватної власності належить:

- будівля ворохосушилки (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) - з 05.06.2008;

- будівля зерноскладу (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) - з 05.06.2008;

- будівля зерноскладу (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) - з 05.06.2008;

- будівля автовагової (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) - з 05.06.2008;

- будівля корівника (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) - з 05.06.2008;

- їдальня (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ) - з 21.01.2009;

- адмінбудівля (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ) - з 21.01.2009.

За даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», що функціонує в судах загальної юрисдикції відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2020 №30 (далі КП «ДСС»), у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №460/3989/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням суду від 13.07.2021 у справі №460/3989/21, яке набрало законної сили 04.11.2021, позов задоволено частково та судом встановлено:

«… як свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 належить право приватної власності на земельну ділянку на території Великопільської сільської ради Березнівського району Рівненської області, площею 2,28 га, що має цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а.с.48).

Довідками №510 та №511 від 08.06.2021 Староста старостинського округу (с.Кам`янка) підтвердила, що ОСОБА_1 в особистому підсобному господарстві утримує 5корів, 2 телят та 7 свиней (а.с.49).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та власником Фермерського господарства «АВМ-С», в якому його частка становить 100% та його майновий внесок складається з будівлі їдальня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; будівлі ворохосушилки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі автовагової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; адмінбудівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; будівлі корівника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , будівлі зерноскладу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; та будівлі зерноскладу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.59-73).

Фермерське господарство «АВМ-С» провадить свою статутну діяльність і подає відповідну звітність як суб`єкт малого підприємництва (а.с.75-76)".

Враховуючи вимоги ч.4 ст.78 КАС України, вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи.

01.08.2022 ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2021:

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 17610,00грн (що відповідає об`єкту площею 587кв.м - це будівля ворохосушилки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 31476,00грн (що відповідає об`єкту площею 1049,20кв.м - це будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 1758,00грн (що відповідає об`єкту площею 58,60кв.м - це будівля автовагової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 50643,00грн (що відповідає об`єкту площею 1688,10кв.м - це будівля корівника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 30720,00грн (що відповідає об`єкту площею 1024,00кв.м - це будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 11559,00грн (що відповідає об`єкту площею 385,30кв.м - це адмінбудівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 );

- №0-1701 про нарахування податку в сумі 2700,00грн (що відповідає об`єкту з площею 90,00кв.м - це їдальня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ).

Вважаючи прийнятті Головним управлінням ДПС у Рівненській області зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

За змістом пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Застосування підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Як установив суд першої інстанції, позивач має у власності землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_1 є засновником та власником ФГ «АВМ-С», в якому його частка становить 100% .

Судом встановлено, що позивачу належать об`єкти нежитлової нерухомості, а саме: будівля ворохосушилки (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), будівля автовагової (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), будівля корівника (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ), будівля зерноскладу (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) та будівля зерноскладу (що знаходиться за адресою: Рівненська область, Березнівський район, с.Велике поле, вул.Нова, буд.25).

Отже, належні позивачу на праві власності зазначені вище будівлі використовуються для ведення фермерського господарства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 № 973-IV, є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Зазначене спростовує висновок апелянта, що позивач не надав жодних достеменних доказів, які підтверджують факт безпосереднього використання ним вищезазначених об`єктів нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Суд першої інстанції установив, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення.

Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів наступне: чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, зокрема, будівля ворохосушилки, будівля автовагової, будівля корівника, будівля зерноскладу та будівля зерноскладу не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Відповідач не довів, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22 з подібних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701, від 01.08.2022 №0-1701 винесені відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №460/33329/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар