Справа № 120/17841/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 вересня 2024 р. Справа № 120/17841/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що з 02 вересня 2005 року його довірительці призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

20 жовтня 2023 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Представник позивачки стверджує, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач мав би застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, проте під час призначення такої пенсії пенсійним органом не застосовано такого показника.

30 жовтня 2023 року позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03 листопада 2023 року № 55 ОСОБА_1 відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії.

Представник позивачки не погоджується із таким рішенням пенсійного органу, вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом щодо його скасування та зобов`язання пенсійний орган нарахувати та виплачувати його довірительці пенсію за віком з 30 жовтня 2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020 - 2022 роки, врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії.

Ухвалою від 04 грудня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання представника позивачки та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 04 грудня 2023 року надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області на офіційну електронну адресу 06 грудня 2023 року о 03 год. 15 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Проте у встановлений судом строк цей відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

24 січня 2024 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано до суду відзив на позовну заяву. Такий обґрунтований тим, що позивачка перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за переведенням на пенсію за віком (2020-2022 роки). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03 листопада 2023 року № 55 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Як зауважує представник цього відповідача далі, відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відтак, на думку представника відповідача, застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, передбачено у разі первинного призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або в разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови набуття 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності згідно з частиною 3 статті 45 цього Закону. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

З 02 вересня 2005 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком.

З 20 жовтня 2023 року позивачці на підставі поданої нею заяви призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте під час призначення пенсії застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

30 жовтня 2023 року позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03 листопада 2023 року № 55 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Підставою для відмови слугувало те, що застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, передбачено у разі первинного призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або в разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови набуття 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності згідно з частиною 3 статті 45 цього Закону.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом із тим відповідно до частини 1 статті 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, то має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Отже, враховуючи те, що позивачці з 02 вересня 2005 року призначено пенсію за вислугу років відповідно статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV відбулося вперше 20 жовтня 2023 року.

Відтак відповідачеві при призначенні позивачці пенсії на підставі Закону № 1058-IV слід було врахувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії згідно із Законом № 1058-IV.

Вирішуючи даний спір, суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 428/450/17, які також неодноразово підтримані в ряді інших рішень, згідно з якими, якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку, була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03 листопада 2023 року № 55 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , тому задоволенню підлягає і вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30 жовтня 2023 року перерахунок та виплату пенсії позивачці із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки, врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії.

Водночас відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці, адже, як встановлено судом, рішення про відмову в перерахунку такої пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, а тому саме цим пенсійним органом порушено право позивачки на отримання пенсійних виплат та саме цей суб`єкт владних повноважень повинен відновити таке право шляхом здійснення відповідного перерахунку.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивачки, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 24 листопада 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві слід стягнути 536,80 гривень.

Визначаючись із розміром витрат, які належить стягнути на користь позивачки, суд зважає на те, що позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, пунктом 2.1 розділу 2 договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2023 року, що укладений між адвокатом Дудіним Л.В. та Дудіною Т.Ф., передбачено, що за надання правової допомоги за цим договором сторони встановили фіксовану оплату у розмірі 5000 гривень.

Клієнт оплачує гонорар в готівковій чи безготівковій формі у триденний строк після набрання рішенням суду законної сили (пункт 2.2 договору).

У розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу від 24 листопада 2023 року йдеться про загальну вартість наданих юридичних послуг в розмірі 5000 гривень.

При цьому із такого ж розрахунку слідує, що адвокат надав позивачці такі послуги:

1) вивчення матеріалів, наданих клієнтом, розробка стратегії відновлення прав клієнта, підготовка позовної заяви (витрачено 4 години часу загальною вартістю 4000 гривень);

2) надання консультації з приводу прав та обов`язків клієнта (витрачено 1 годину часу вартістю 1000 гривень).

Актом приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 24 листопада 2023 року підтверджується надання адвокатом клієнту згадуваних вище послуг.

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5000 гривень є завищеними.

Так, із розрахунку гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу від 24 листопада 2023 року слідує, що адвокатом надавались довірителю такі послуги: надання консультації; вивчення матеріалів, наданих клієнтом; розробка стратегії відновлення прав клієнта; підготовка позовної заяви.

На думку суду, надані адвокатом послуги охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної ним роботи (наданих послуг) є неспівмірним із складністю такої роботи.

Відтак послуги, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Крім того, адміністративна справа №120/17841/23 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, а тому суд дійшов висновку, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак, на думку суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 3000 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Водночас відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з урахуванням частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України половина від розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 55 від 03 листопада 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30 жовтня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368)

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 05.09.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович