Справа № 380/10369/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 рокусправа № 380/10369/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивачка просить: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у нснарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення її чоловіка - ОСОБА_2 з дня його зникнення безвісти, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 по дату винесення рішення суду про встановлення факту його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення її чоловіка - ОСОБА_2 з дня його зникнення безвісти, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 по дату винесення рішення суду про встановлення факту його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є дружиною загиблого військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія 2 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . На підставі заяви про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 рішенням Франківського районного суду м. Львова у цивільній справі №465/5312/23 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з 26 лютого 2022 року було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із смертю на підставі свідоцтва про смерть та рішення суду про встановлення факту смерті, що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №442-ОС від 17 липня 2023 року. 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату грошового забезпечення її загиблого чоловіка ОСОБА_2 . Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №09/К- 1288-4 від 04 січня 2024 року позивачку повідомлено, що її звернення розглянуто та вказані кошти будуть виплачені. У зв`язку з невиплатою позивачці грошового забезпечення ОСОБА_2 вона звернулась до суду.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що на підставі рапорту від 28.12.2023 №03/38578/23-Вн наказом начальника загону від 28.12.2023 №3483-АГ «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_3. За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування за фактом відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта (посмертно) ОСОБА_2 в умовах воєнного стану від 26.01.2024 №03/4/28/24-Вн. Висновком службового розслідування за фактом відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта (посмертно) ОСОБА_2 в умовах воєнного стану від 26.01.2024 №03/4/28/24-Вн факт відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта (посмертно) ОСОБА_2 в умовах воєнного стану підтвердився. Як зниклий безвісті ОСОБА_2 рахується в період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 04.04.2022. Згідно розрахункового листа за лютий 2024 року та платіжної інструкції №1205 від 28.02.2024 позивачці нараховано та виплачено грошове забезпечення за 31 день березня 2022 та 4 дні квітня 2022 року.

Відповідач наголошує, що 04.04.2022 позивачка самостійно повідомила про загибель свого чоловіка, тому відсутні підстави для виплати грошового забезпечення чоловіка позивачки після 04.04.2022 до 22.03.2023 року.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія 2 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2007 року.

На підставі заяви позивачки про встановлення факту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 рішенням Франківського районного суду м. Львова у цивільній справі №465/5312/23 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату грошового забезпечення її загиблого чоловіка ОСОБА_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.12.2023 №3483-АГ «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_3.

За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування за фактом відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта (посмертно) ОСОБА_2 в умовах воєнного стану від 26.01.2024 №03/4/28/24-Вн, згідно якого факт відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта (посмертно) ОСОБА_2 в умовах воєнного стану підтвердився.

За результатами проведеного службового розслідування прийнятий наказ начальника загону від 27.01.2024 №222-АГ «Про результати службового розслідування».

03 січня 2024 року за результатами службового розслідування було затверджено акт №06/1-2024 про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби та акт №06-2024 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 (час смерті невідомо), відповідно до яких причиною нещасного випадку (випадку смерті) є протиправні дії невстановлених осіб, в умовах військової агресії російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування озброєння збройними силами (російської федерації відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України та Збройних Сил України.

29 березня 2024 року за результатами засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм було встановлено, що поранення ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, отримане в результаті нещасного випадку, так, пов`язане із проходженням військової служби, що підтверджується витягом із протоколу №179 від 29 березня 2024 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм.

22 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату грошового забезпечення її загиблого чоловіка ОСОБА_2 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №09/К- 1288-4 від 04 січня 2024 року позивачку повідомлено, що її звернення від 22.11.2023 за вх № К-1288 розглянуто, інформація щодо нарахування та виплати належного її чоловіку грошового забезпечення та документи, запитувані у зверненні будуть надіслані на її адресу після закінчення службового розслідування за фактом відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 в умовах воєнного стану.

Згідно розрахункового листа за лютий 2024 року та платіжної інструкції №1205 від 28.02.2024 позивачці нараховано та виплачено грошове забезпечення ОСОБА_2 з березня 2022 року (31 день) до квітня 2022 року (4 дні).

У зв`язку з невиплатою у повному розмірі грошового забезпечення ОСОБА_2 позивачка звернулась до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації.

Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХ Поряду № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Відповідно до пункту 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі - Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (абзац 1 пункту 7 Порядку № 884).

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

При цьому, виплата грошового забезпечення здійснюється на підставі відповідної заяви члена сім`ї військовослужбовця, яку командир військової частини повинен розглянути протягом 15 днів та прийняти рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Суд вказує, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про виплату грошового забезпечення її загиблого чоловіка ОСОБА_2 (заяви від 12.10.2023, від 22.11.2023).

Листами ІНФОРМАЦІЯ_1 №09/К-1288-4 від 04 січня 2024 року, № 09/К-1305-5 від 04.01.2024) позивачку повідомлено, що її звернення розглянуто, інформація щодо нарахування та виплати належного її чоловіку грошового забезпечення та документи, запитувані у зверненні будуть надіслані на її адресу після закінчення службового розслідування за фактом відсутності з ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 в умовах воєнного стану.

Згідно розрахункового листа за лютий 2024 року та платіжної інструкції №1205 від 28.02.2024 позивачці нараховано та виплачено грошове забезпечення ОСОБА_2 з березня 2022 року (31 день) до квітня 2022 року (4 дні).

Разом з тим, факт смерті ОСОБА_2 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3) встановлено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2023 у цивільній справі №465/5312/23.

Оскільки виплата грошового забезпечення безвісно відсутніх військовослужбовців здійснюється до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими, то відповідач протиправно не вирішив питання про виплату позивачці грошового забезпечення її загиблого чоловіка до набрання законної сили рішенням суду від 22.05.2023.

Суд наголошує, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняв відповідного рішення за результатами розгляду поданих позивачкою заяв всупереч вимогам, передбаченим Порядком № 884 (рішення про виплату або про відмову у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця за спірний період), чим допустив протиправну бездіяльність.

В свою чергу, Порядком № 884 передбачена можливість оскарження в судовому порядку рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення.

У постанові від 18 лютого 2021 року в справі № 804/4633/17 Верховний Суд погодився з висновком суддів попередніх інстанцій, що звернення до суду із вимогою про зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення є передчасним, оскільки той орган (посадова особа), який вправі був вирішувати таке питання, в тому числі, рішень з цього питання не виносив (п.80).

Отже, належним способом захисту прав позивачки за встановлених судом обставин є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 12.10.2023, від 22.11.2023 та зобов`язання розглянути вказані заяви та прийняти за результатами їх розгляду обґрунтоване рішення відповідно до Порядку № 884.

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з врахуванням обраного способу захисту прав позивачки суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сплачений позивачкою судовий збір належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 12.10.2023, від 22.11.2023 про виплату грошового забезпечення її чоловіка - ОСОБА_2 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути заяви ОСОБА_1 від 12.10.2023, від 22.11.2023 про виплату грошового забезпечення її чоловіка - ОСОБА_2 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, та прийняти за результатами розгляду обґрунтоване рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна