Справа № 200/3372/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року справа №200/3372/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 р. у справі №200/3372/24 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення йому щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню акту за формою П-4 від 27.10.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення йому щомісячної страхової виплати за розрахунковий період з серпня 2016 року по липень 2017 року, та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування суми «10231,20 грн.» в якості середньомісячної заробітної плати для встановлення ОСОБА_1 суми щомісячної страхової виплати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області встановити ОСОБА_1 суму щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати ним професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку він мав до ушкодження здоров`я за період з серпня 2016 року по липень 2017 року включно, та у зв`язку з цим провести перерахунок його щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розрахунковий період позивача взято за 12 календарних місяців перед датою складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Дата складання акту за формою П-4 від 27.10.2023.

В розрахунковому періоді згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата ОСОБА_1 відсутня.

У зв`язку з цим, Головне управління при призначенні щомісячних страхових виплат керувалося пунктом 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, Порядком №1266 передбачено, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату (право на страхову виплату у ОСОБА_1 настало з проходженням МСЕК, тобто 06.12.2023).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , з 27.11.2014 року до 21.02.2024 року перебував в трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, яка перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України).

Під час перебування в трудових відносинах із зазначеним підприємством позивач:

з 16.08.2017 року по 19.02.2024 року проходив військову службу (підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.05.2024 року № 04/3651, в якій зазначено, що старший солдат запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.08.2017 року по 13.07.2021 року (наказ ВК Покровсько-Ясинуватського ОМВК від 16.08.2017 року №187), з 14.07.2021 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14.07.2021 року №1) по 19.02.2024 року (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 19.02.2024 року №50));

з 16.08.2017 року по 26.10.2017 року під час проходження військової служби, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції; перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань на посаді стрільця 3 відділення охорони З взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_8 » Сухопутніx військ Збройних Сил України (підтверджується довідкою від 02.11.2017 року №05/4453).

27.10.2023 року, під час перебування в трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», щодо позивача складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), що затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 30.10.2023 року (акт за формою П-4).

Довідкою до акту огляду МСЕК від 06.12.2023 року серії 12АГГГ №771147 позивачу з 01.12.2023 року встановлено третю групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійним захворюванням.

Довідкою МСЕК від 06.12.2023 року серії 12 ААА № 099078 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку із професійним захворюванням 60 % з 01.12.2023 року безстроково первинно де: 35% по хронічній радикулопатії, 25% по хронічному бронхіту.

27.12.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати.

До заяви (крім паспорту, відповідних актів та медичних документів) додав, зокрема:

- трудову книжку;

- військовий квиток серії НОМЕР_2 , що виданий 08.12.2017 року, в якому зазначено, зокрема, що з 27.07.2017 року позивач призваний на службу у Збройні Сили України за контрактом, з 16.08.2017 року займає військову посаду (стрілець), 19.02.2024 року звільнений з військової служби в запас;

- довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.12.2023 року № 04/10094, в якій зазначено, що позивач перебуває у них на військовій службі з 14.07.2021 року і на час складання довідки.

На підставі вказаної заяви з 01.12.2023 року позивачу призначено одноразову допомогу у розмірі 28140 грн. та щомісячну страхову виплату у сумі 6138,72 грн.

Листом відповідача від 21.02.2024 року № 3911-2181/М-О2/8-0500/24 (на звернення позивача від 30.01.2024 року, повідомлено що розрахунок щомісячної страхової виплати здійснювався відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Розрахунковий період взято за 12 календарних місяців перед датою складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Дата складання акту за формою П-4 - 27.10.2023 року.

В розрахунковому періоді згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача відсутня заробітна плата.

Пунктом 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266, передбачено, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату.

Отже, розрахунок середньої заробітної плати проводився виходячи з розміру посадового окладу, який було надано страхувальником позивача. Згідно з довідкою про посадовий оклад від 04.01.2024 року №01/11-3/8 розмір його посадового окладу за грудень 2023 року (день настання права на страхову виплату) складав 10231,20 грн.

Тому розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (60%) складає 6138,72 грн. (10231,20 грн. х 60%).

Судом також встановлено, що згідно з довідкою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 04.01.2024 року №01/11-3/6 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, позивач за період з серпня 2016 року по липень 2017 року (тобто, період, що передував його військовій службі) отримав заробітну плату в загальній сумі 191367,31 грн., з них:

за серпень 2016 року - 19581,71 грн.,

за вересень 2016 року - 19695,66 грн.,

за жовтень 2016 року - 20157,27 грн.,

за листопад 2016 року - 6927,69 грн.,

за грудень 2016 року - 19230,66 грн.,

за січень 2017 року - 19772,23 грн.,

за лютий 2017 року - 16332,62 грн.,

за березень 2017 року - 15505,26 грн.,

за квітень 2017 року - 14456,95 грн.,

за травень 2017 року - 12145,65 грн.,

за червень 2017 року - 16721,32 грн.,

за липень 2017 року - 10840,29 грн.

В цій довідці також зазначено, що з 27.07.2017 року по час видачі довідки у позивача діяв контракт із Збройними Силами України (тобто, позивач був військовослужбовцем).

Всі щомісячні суми заробітної плати за період з серпня 2016 року по липень 2017 року, щодо якого видано довідку, щодо позивача також відображені в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма Ок-7), до якого має доступ відповідач.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частинами 8 та 9 ст. 36 цього Закону визначено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Згідно з п. 3 цього Порядку середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Пунктами 11 - 24 цього Порядку визначені «Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)».

Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п. 12 цього Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 цього Порядку визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Враховуючи те, що під час перебування в трудових відносинах з роботодавцем та на час настання права на страхову виплату позивач проходив військову службу за контрактом (про що відповідачу було відомо з поданих позивачем документів), тому обчислення його щомісячної страхової виплати мало відбуватися з урахуванням п.п. 3 та 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266.

Тобто, із розрахункового періоду (12 календарних місяців), за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я (ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування») мав бути виключений період проходження позивачем військової служби, та мала бути застосована середня заробітна плата за посадою, за якою позивач як застрахована особа працював до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією йому встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Таким періодом щодо позивача є період з серпня 2016 року по липень 2017 року включно.

Середньомісячна заробітна плата позивача за зазначений період є більшою в порівнянні із сумою 10231,20 грн., яку застосував відповідач в якості середньомісячної заробітної плати (помилково взявши для її розрахунку місяць грудень 2023 року, а не розрахунковий період, що передує місяцю настання страхового випадку (до ушкодження здоров`я)).

Помилкове застосування відповідачем наведених положень законодавства і неправильне визначення середньомісячної заробітної плати позивача призвело до встановлення позивачу щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством, та до порушення права позивача на належний розмір такої щомісячної страхової виплати.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 р. у справі №200/3372/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 р. у справі №200/3372/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко