Справа № 360/928/24
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 вересня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/928/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у письмовому провадженні клопотання Луганської обласної прокуратури про розгляд в порядку загального позовного провадження справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправими дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури, відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 26.08.2024 просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн;

зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн;

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на виплату ОСОБА_1 грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн;

зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення виплати грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн;

визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн;

зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату прокурора за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно на підставі частин третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті;

визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн;

зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, яка повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату прокурора за один місяць.

Ухвалою суду від 16.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.09.2024 від Луганської обласної прокуратури надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в обґрунтування якого зазначено таке.

Предметом спору у зазначеній справі є розмір заробітної плати прокурора відділу Луганської обласної прокуратури, тобто питання пов`язані з проходженням останнім публічної служби.

Відповідно до примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» особу, яка займає посаду прокурора віднесено до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Пунктом 1 частини шостої статті 12 КАС України встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, на думку відповідача, зазначена справа не є справою незначної складності та не підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи передбачає певні процесуальні обмеження, у тому числі неможливість надати доводи суду в судовому засіданні, а також відсутність права на касаційне оскарження судових рішень (п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України), що у свою чергу звужує процесуальні права Луганської обласної прокуратури як відповідача.

Розглянувши заяву Луганської обласної прокуратури про розгляд справи в загальному позовному провадженні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Розгляд цієї справи згідно ухвали від 02.09.2024 здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В постанові від 22 липня 2021 року у справі № 460/6542/20 Верховний Суд вказав таке:

«Водночас, тільки те, що ця справа не є справою незначної складності ще не визначає процедури її розгляду (тобто за правилами загального позовного провадження). Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, як вважає відповідач, немає. Скоріш навпаки, адже за відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суду дозволено розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).».

Верховний Суд в постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/11895/20 навів такий висновок щодо форми адміністративного судочинства, за якої можуть розглядатися подібні справи:

«56. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

57. Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

58. Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

59. А відтак, Верховний Суд зазначає, що ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, а тому суд, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, може розглянути її як за правилами загального позовного провадження, так і за правилами спрощеного позовного провадження, якщо дійде такого висновку.».

Крім того, Верховний Суд в постанові від 15 лютого 2024 року у справі № 140/15761/20 навів такий висновок:

«79. Відповідно до пунктів 1, 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

80. Згідно з частиною п`ятою статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

81. Аналізуючи наведені положення процесуального закону у контексті доводів відповідача колегія суддів зазначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС України).

82. Якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався за виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України).

83. Суд звертає увагу на те, що скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд з підстави, встановленої пунктом 2 частини другої статті 353 КАС України, стосується тих випадків, коли суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, щодо якої процесуальний закон містить імперативні вимоги про розгляд за правилами загального позовного провадження.

84. Підсумовуючи викладене колегія суддів зазначає, що ця справа не належить до справ незначної складності у значенні частини шостої статті 12 КАС України. Проте, віднесення її до цієї «категорії» не дає достатніх підстав вважати, що її розгляд мав відбуватися виключно за правилами загального позовного провадження.

85. Водночас, тільки те, що ця справа не є справою незначної складності ще не визначає процедури її розгляду (тобто за правилами загального позовного провадження). Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, як вважає відповідач, немає.

86. З огляду на викладене, за відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суду дозволено розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС України).».

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зауважує, що ця справа не належить до тих, які в силу вимог частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 КАС України мають розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Врахувавши критерії, наведені у частині 3 статті 257 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що зазначив в ухвалі від 02 вересня 2024 року.

При цьому, суд зазначає, що ані позивач, ані відповідач, не позбавлені можливості висловлювати свої доводи та заперечення стосовно спірних правовідносин шляхом подання заяв по суті позовних вимог. Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не позбавляє їх можливості участі у справі, жодним чином не створює будь-яких процесуальних чи практичних перешкод особі в доступі до правосуддя.

Також, суд звертає увагу, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) жодним чином не позбавляє відповідача права на касаційне оскарження, оскільки за змістом пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Луганської обласної прокуратури про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 12,241-243,248,257,260 та 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Луганської обласної прокуратури про розгляд в порядку загального позовного провадження справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення або підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.Є. Петросян