Справа № 200/2348/24
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року Справа№200/2348/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.02.2024 року за № 16 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2); зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 26.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи у ВАТ «Микитівський доломітний завод» в період з 15.11.1989 року по 11.01.1999 року та з 18.12.1999 року по 01.12.2000 року на посадах транспортувальника 2 та 3 розрядів обжигового цеху та дробильно обжигового цеху, та сушильника 3 розряду цеху ХМВ відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1987 року та 2 архівних довідок № 16/01- 07-06/944 від 24.09.2019 року, виданих Архівним відділом Адміністрації м. Горлівка.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що 26.01.2024 року вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2).

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.02.2024 року за № 16 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 10 років і як наслідок не досягненням пенсійного віку.

Вказує, що відповідач не врахував до пільгового страхового стажу позивачки за Списком 2, вказані в її трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.09.1987 року періоди її роботи у ВАТ «Микитівський доломітний завод» в період з 15.11.1989 року по 11.01.1999 року та з 18.12.1999 року по 01.12.2000 року на посадах транспортувальника 2 та 3 розрядів випалювального цеху та дробильно випалювального цеху, та сушильника 3 розряду цеху ХМВ, що підтверджуються окрім трудової книжки архівними довідками, виданими Архівним відділом Адміністрації м. Горлівка, а саме: - № 16/01-07-06/944 від 24.09.2019 року, що підтверджує трудовий стаж ОСОБА_1 у ВАТ «Микитівський доломітний завод» в період з 15.11.1989 року по 11.01.1999 року та з 18.12.1999 року по 01.12.2000 року, в якості транспортувальника та сушильника. - № 16/01-07-06/944 від 24.09.2019 року, що підтверджує реорганізацію, проведену у ВАТ «Микитівський доломітний завод» впродовж періоду праці в ньому позивачки

04 березня 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою про підстави неприйняття зазначених довідок.

18.03.2024 року Головне управління ПФУ в Донецькій області на звернення позивача надало відповідь, відповідно до якої долучені до заяви довідки на підтвердження пільгового стажу роботи не можуть враховуватись при визначенні права на пільгову пенсію згідно з п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як відповідно до ст. 9 Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи та особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року прийнято справу до провадження судді Олішевської В.В. та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача, викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_1 зверталася 26.01.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та доданими до неї документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 02.02.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 16 у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж.

Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, всебічно розглянувши надані позивачем документи встановив, що стаж роботи ОСОБА_1 на дату звернення складає: загальний страховий стаж 36 років 25 днів, стаж роботи за Списком № 2 - 8 років 5 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

26 січня 2024 року позивач звернулась до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача від 02.02.2024 року за № 16 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Вказаним рішенням визначено, що страховий стаж особи становить 36 років 25 днів, стаж роботи за Списком №2 складає 8 років 5 місяців 28 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: - до розрахунку страхового та пільгового стажу зараховано всі період роботи згідно наданих документів.

Як встановлено судом з розрахунку стажу позивача форми РС-право, до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано періоди її роботи з 15.11.1989 по 31.12.1997, з 18.12.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2005 по 31.07.2005, з 01.08.2005 по 05.08.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2006, з 19.12.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2010 по 20.02.2012.

Період роботи позивача з 01.01.1998 року по 11.01.1999 року та з 01.01.2000 року по 01.12.2000 року зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3розділу І цього Порядку).

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2,наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі-Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Разом з тим, періоди роботи позивача з 15.11.1989 по 31.12.1997, з 18.12.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2005 по 31.07.2005, з 01.08.2005 по 05.08.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2006, з 19.12.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2010 по 20.02.2012 не було зараховано відповідачем при прийнятті спірного у цій справі рішення.

Як встановлено судом із записів у трудовій книжки позивача серії НОМЕР_1 ,

позивач працювала:

- з 15.11.1989 у якості транспортерника 2-го розряду у випалювальному цесі доломіту

- з 01.02.1990 присвоєно третій розряд транспортерника;

- 01.10.1992 переведена у дробильно-випалювальний цех, дільниця обпалювання доломіту у печах, що обертаються, транспортерником 3-го розряду;

- 01.04.1994 у зв`язку із скороченням об`єму виробництва обпаленого доломіту та в цілях удосконалення структури управління ділянка у дробильно-випалювальному цеху скасовано;

- 09.06.1998 переведена у цех хромомагнезитових виробів сушильником 3-го розряду дробильно-помольної ділянки;

- 10.08.1998 переведена в дробильно-випалювальний цех транспортерником 3-го розряду;

- 11.01.1999 звільнена за ст. 40 ч. 1 КЗпП України за скороченням штату;

- 18.12.1999 прийнята у цех хромомагнезитових виробів сушильником 3-го розряду в дробильно-випалювальний цех (звільнена 01.12.2000);

- 11.10.2003 переведена машиністом вентиляційної та аспіраційної установки (з обслуговування димососів у котельних цехах 3-го розряду;

- 07.11.2005 переведена у господарський відділ машиністом з прання та ремонту спецодягу;

- 14.10.2006 переведена машиністом-обхідником по турбінному обладнанню;

- 23.09.2008 переведена у турбінний цех машиністом-обхідником по турбінному обладнанню;

- 20.10.2010 переведена у господарчий відділ машиністом з прання та ремонту спецодягу;

- 12.09.2011 переведена у тому ж відділі прибиральником службових приміщень;

- 20.02.2012 звільнена у зв`язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Аналогічні відомості щодо спірного періоду роботи позивача з 15.11.1989 року по 31.12.1997 року зазначено в архівній довідці № 16/01-07-06/944 від 24.09.2019 року, виданою «Архівним відділом Адміністрації міста Горлівка».

Вирішуючи питання щодо правомірності незарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду її роботи з 15.11.1989 року по 31.12.1997 року, суд вважає за необхідне зазначити, що зазначена вище довідка містить відомості щодо перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років з 26.02.1993 року по 30.12.1995 року.

Відповідно до вказаної довідки, позивача було відкликано з відпустки з 18.01.1995 року.

Також вказаною довідкою визначенні періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати: з 18.01.1995 по 31.01.1995, з 30.01.1995 по 05.02.1995, 16.03.1995, з 23.08.1995 по 25.08.1995, 28.12.1995, з 11.03.1996 по 17.03.1996, з 23.09.1996 по 29.09.1996, 16.03.1997, з 11.04.1997 по 18.04.1997, 28.04.1997, 30.08.1997, з 06.02.1998 по 12.02.1998, з 14.02.1998 по 15.02.1998, 26.06.1998, 10.07.1998, 19.07.1998, 12.08.1998, з 04.01.1999 по 11.01.1999.

Також вказана довідка містить відомості про атестацію робочих місць за Списком № 2 професіям «транспортерник» (код 23) накази від 12.10.1994 № 257, від 10.12.1999 № 146, та професією «сушильник» (код 26), наказ 10.12.1999 № 146.

Зазначені відомості узгоджуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка була чинною на час роботи позивача.

Також згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", яке було чинним на момент видачі позивачу довідки, місто Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Згідно з ч. 1, 2 ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі ч.1 ст.17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із ст.18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивачки на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення як громадянину, яка працювала на роботах зі шкідливими умовами праці.

На підставі статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як визначено частиною 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту «ж» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи.

Відповідно до частини 2 статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Частиною 6 статті 179 КЗпП України установлено, що у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачається, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за тими даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відтак, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Законом № 1058-IV) зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку була надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3 та 6-ти річного віку.

Отже, до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3 і 6-ти річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки).

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років з 26.02.1993 року по 17.01.1995 року .

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємств-роботодавців позивача.

Водночас, п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлює, що при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Надаючи оцінку доказам наявним в матеріалах справи, суд встановив, що сукупна кількість днів безоплатної відпустки не перевищує одного місяця в календарному році, проте відповідач їх до пільгового стажу позивача не зарахував без зазначення причин та будь-яких дій направлених на з`ясування чи були вони пов`язані з виробничою необхідністю не вчинив, з огляду на що такі дії відповідача, щодо не зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача є передчасними.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоди її роботи з 15.11.1989 року по 31.12.1997 року.

Щодо періодів роботи позивача з 18.12.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2005 по 31.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2006, з 19.12.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2010 по 20.02.2012.

Як вже зазначалось судом раніше, трудова книжка позивача містить наступні записи:

- 18.12.1999 прийнята у цех хромомагнезитових виробів сушильником 3-го розряду в дробильно-випалювальний цех (звільнена 01.12.2000);

- 11.10.2003 переведена машиністом вентиляційної та аспіраційної установки (з обслуговування димососів у котельних цехах 3-го розряду;

- 07.11.2005 переведена у господарський відділ машиністом з прання та ремонту спецодягу;

- 14.10.2006 переведена на ТЕЦ ДВС машиністом-обхідником по турбінному обладнанню;

- 23.09.2008 переведена на ТЕЦ ДВС у турбінний цех машиністом-обхідником по турбінному обладнанню;

- 20.10.2010 переведена у господарчий відділ машиністом з прання та ремонту спецодягу;

- 12.09.2011 переведена у тому ж відділі прибиральником службових приміщень;

- 20.02.2012 звільнена у зв`язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Професію «сушильник» (код 2060000а-18916) віднесено до Списку 2 відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 № 162.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період її роботи з 18.12.1999 року по 31.12.1999 року.

Постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36, яка була чинною на час роботи позивача професії «машиністи вентиляційних та аспіраційних установок, у тому числі зайняті обслуговуванням димососів» (код 2а Розділ ІІ), робітників, зайнятих прийманням, сушінням, пранням та ремонтом спецодягу (код 8.21а-3б), машиністів-обхідників з турбінного устаткування (код 13 а, Розділ ХІІІ) віднесено до Списку № 2.

Разом з тим, відповідно до довідки форми ОК-5, позивачеві у серпні 2005 року нараховано заробітну плату за 26 календарних днів.

Таким чином, період з 01.08.2005 року по 05.08.2005 року правомірно не зараховано відповідачем до страхового та пільгового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку щодо протиправності незарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періодів її роботи з 01.01.2005 року по 31.07.2005 року, з 06.08.2005 року по 30.09.2006 року, з 19.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2010 року по 11.09.2011 року.

Період роботи з 01.01.1998 року по 11.01.1999 року та з 01.01.2000 року по 01.12.2000 року зараховані до пільгового стажу Сп. 2 позивача згідно розрахунку форми РС-право, в зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання зараховувати дані періоди до пільгового стажу позивача.

Таким чином, суд доходить до висновку щодо протиправності рішення відповідача від 02.02.2024 року № 16.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.02.2024 року за № 16, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 2 періоди з 15.11.1989 року по 31.12.1997 року, з 18.12.1999 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2005 року по 31.07.2005 року, з 06.08.2005 року по 30.09.2006 року, з 19.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2010 року по 11.09.2011 року та зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.08.2005 року по 05.08.2005 року.

В частині позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період з 01.01.1998 року по 11.01.1999 року та з 01.01.2000 року по 01.12.2000 року слід відмовити.

Суд зазначає, що саме такий спосіб захисту порушених прав позивача буде ефективним, достатнім та таким, що виключить спір між сторонами у подальшому.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що підставою звернення до суду стали неправомірні дії відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 02.02.2024 року за № 16 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2); зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 26.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи у ВАТ «Микитівський доломітний завод» в період з 15.11.1989 року по 11.01.1999 року та з 18.12.1999 року по 01.12.2000 року на посадах транспортувальника 2 та 3 розрядів обжигового цеху та дробильно обжигового цеху, та сушильника 3 розряду цеху ХМВ відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1987 року та 2 архівних довідок № 16/01- 07-06/944 від 24.09.2019 року, виданих Архівним відділом Адміністрації м. Горлівка задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.02.2024 року № 16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 26.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 2 періоди з 15.11.1989 року по 31.12.1997 року, з 18.12.1999 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2005 року по 31.07.2005 року, з 06.08.2005 року по 30.09.2006 року, з 19.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2010 року по 11.09.2011 року та зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.08.2005 року по 05.08.2005 року.

В частині позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період з 01.01.1998 року по 11.01.1999 року та з 01.01.2000 року по 01.12.2000 року - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 05 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська