Справа № 200/3879/24
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Справа№200/3879/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

12 червня 2024 року, до Донецького окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надіслана позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати винагороду у розмірі 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року;

- зобов`язати військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити винагороду 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року (за наступними реквізитами IBAN НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону НОМЕР_5 механізованій бригади.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , в момент виконання бойового завдання позивача було поранено та направлено на госпіталізацію з 06.07.2023 по 25.08.2023. Під час знаходження на лікарняному позивача згідно наказу командира військової частина НОМЕР_2 було виведено в розпорядження командира.

У вересні 2023 року позивача наказом командира військової частини НОМЕР_2 було виведено в розпорядження у зв`язку, з тим що було отримано поранення, та він знаходився на лікарняному. Згідно висновка ВЛК від 30.10.2023, позивача було визнано обмежено придатним до військової служби.

Вважає, що відповідач протиправно не виплачував ОСОБА_1 з жовтня 2023 року по січень 2024 під час знаходження на лікарняному винагороду в розмірі 20100 грн.

Ухвалою суду від 14.06.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та стягнення коштів залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.06.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, наступне. Позивач звернувся до суду з пропуском встановленого тримісячного строку. Також позивач заявляє до стягнення додаткову грошову винагороду у розмірі 20100 гривень за січень 2024 року, хоча сам в тексті позовної заяви наголошує, що вказану виплату ним отримано. Відповідно до відомості зарахувань заробітної плати 22.03.2024 року позивачу на картковий рахунок виплачено 18521,18грн. (додаткова винагорода в розмірі 20100 гривень пропорційна часу перебування в розпорядженні з 01.01.24 по 29.01.2024 після оподаткування військовим збором), тобто до його звернення до військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2024 року.

Щодо виплат додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень пропорційно часу перебування в розпорядженні за листопад та грудень 2023 року, позивач з будь-якими рапортами, повідомленнями до моменту виключення його зі списків особового кладу військової частини НОМЕР_2 не звертався.

Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 26.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та стягнення коштів залишено без руху.

29.08.2024 позивачем усунуто недоліки визначені в ухвалі суду від 26.08.2024.

Ухвалою суду від 04.09.2024 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою. Продовжено розгляд адміністративної справи.

Враховуючи, що суддя у перебувала у відпустці, справа розглядається у розумний строк після виходу з відпустки за графіком.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону НОМЕР_5 механізованій бригади.

Сторонами не заперечується, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , в момент виконання бойового завдання позивача було поранено та направлено на госпіталізацію з 06.07.2023 по 25.08.2023. Під час знаходження на лікарняному позивача згідно наказу командира військової частина НОМЕР_2 було виведено в розпорядження командира.

30.10.2023 проведений медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК при в/ч .

Так довідкою ВЛК від 30.10.2023 №6390 встановлено наступне:

«…Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми, поранення, контузії, каліцтва: Нейроциркуляторна дистонія з гіпертонічним типом. Хронічна вертеброгенна люмбалгія, з помірним больовим синдромом. Остеохондроз. Посттромбофлебітичний синдром правої нижньої кінцівки. Хронічна венозна недостатність ІІ стадії з незначним порушенням кровообігу.»

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Вітіліго.

Захворювання, НІ не пов`язані з проходженням військової служби. Стан після вогнепального осколкового сліпого поранення (від 06.07.2023 року) задньої поверхні грудної клітки (в ділянці лопатки), лікованого оперативно (від 06.07.2023 року) первинна хірургічна обробка рани, (від 27.07.2023 року) вторинна хірургічна обробка рани у вигляді зміцнілих вогнепальних та післяопераційних рубців. Поранення легкого ступеню.

Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Довідка про обставини поранення №87 від 12.07.2023 року.

На підставі статті 83-б, 23-г, 64-г, 42-в, 78-г графи ІІІ розкладу хвороб, графи-ТВД.

Обмежено придатний до військової служби.

Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за вийнятком підрозділів забезпечення). Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_1 , установах, організаціях, навчальних закладах.

Відповідно до витягу із наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 12.01.2024 №18 звільнено з займаної посади та призначено старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який перебуває командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ", колишнього командира механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади офіцером оперативних чергових ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 31 від 29.01.2024 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

19.04.2024 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із листом щодо невиплати додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. за листопад, грудень та січень.

22.05.2024 Військова частина НОМЕР_2 розглянувши звернення щодо невиплати грошового забезпечення, листом №9547 повідомило позивача, що відсутні підстави для виплати грошового забезпечення .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 № 1001 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» абзац сьомий пункту 1-1 викладено в такій редакції: Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Абзацом третім пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.

Відповідно до абзацу двадцять дев`ятого пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Сторонами не заперечується, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , в момент виконання бойового завдання позивача було поранено та направлено на госпіталізацію з 06.07.2023 по 25.08.2023. Під час знаходження на лікарняному позивача згідно наказу командира військової частина НОМЕР_2 було виведено в розпорядження командира.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_6 № 6390 від 30.10.2023 ОСОБА_1 отримав поранення, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини. На підставі статті 83-б, 23-г, 64-г, 42-в, 78-г графи ІІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за вийнятком підрозділів забезпечення). Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, перебуваючи у розпорядженні відповідного командира, будучи визнаним 30.10.2023 обмежено придатним, набув права на отримання додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. з 01.11.2023 по 29.01.2024 - день виключення позивача з особового складу частини.

При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що після його звернення 19.04.2024 року на банківську карту було нараховано 18803,23, та як зазначено в карті особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - Додаткова винагорода. В телефонному режимі позивачу стало відомо, що це винагорода за січень місяць в розмірі 20100 грн з вирахуванням податків та військового збору. Тобто, позивач в позові дійшов висновку, що фактично йому було виплачена належну винагороду в розмірі 20100 грн лише за січень 2024 року.

Також, судом відповідно до картки особового рахунку встановлено, що позивачу за січень 2024 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Відповідно до картки особового рахунку позивача за період листопад-грудень 2023 року додаткова винагорода в розмірі 20100 грн. не виплачена.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до суду та способи судового захисту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка може бути оскаржена до суду, слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього суб`єкта, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позові вимог в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу винагороду у розмірі 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу винагороду 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року за наступними реквізитами IBAN НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Враховуючи вищевикладене позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір, тому виходячи з положень ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороду у розмірі 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) винагороду 20100 гривень за листопад, грудень 2023 року за наступними реквізитами IBAN UA8065230, РНОКПП НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 06 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя К.Е. Абдукадирова