Справа № 160/14984/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
10.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди: з 01.09.1976 по 05.07.1978 роки навчання в Бердичівському педагогічному училищі; з 15.07.1984 року по 06.04.2000 роки на посаді вихователя та завідуючої колхозного дитячого садка «Аврора» для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, а саме 15.07.2016 року, яка не підлягає оподаткуванню;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди: з 01.09.1976 по 05.07.1978 роки навчання в Бердичівському педагогічному училищі; з 15.07.1984 року по 06.04.2000 роки на посаді вихователя та завідуючої колхозного дитячого садка «Аврора» нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивач з 2016 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29.03.2024 року позивач, через свого представника, звернулася до відповідача з адвокатським запитом, в якому ставилася вимога про надання інформації. У відповідь на адвокатській запит відповідач направив листа від 03.04.2024, з якого вбачається, що в розрахунок тривалості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховано періоди роботи з 15.07.1984 по 01.02.2000 року на посадах вихователя та завідуючої дитячого садку колгоспу «Аврора», оскільки заклад не відноситься до установи державної або комунальної форми власності, а також не зараховано період навчання, оскільки законодавством не передбачено зарахування періодів навчання до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо незарахування стажу та невиплати грошової допомоги протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулася до суду з даної позовною заявою.
13.06.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відкриття спрощеного провадження отримана відповідачем 15.06.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, як і заяви про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 15.07.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).
29.03.2024 року позивач, через свого представника, звернулася до відповідача з адвокатським запитом, в якому ставилася вимога про надання інформації: про причини невиплати грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; які періоди не було враховано до спеціального стажу, що дає право на виплату зазначеної грошової допомоги на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; чи враховано періоди навчання у вищих навчальних закладах до спеціального стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.
У відповідь на адвокатській запит відповідач направив листа від 03.04.2024, з якого вбачається, що в розрахунок тривалості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховано періоди роботи з 15.07.1984 по 01.02.2000 року на посадах вихователя та завідуючої дитячого садку колгоспу «Аврора», оскільки заклад не відноситься до установи державної або комунальної форми власності, а також не зараховано період навчання, оскільки законодавством не передбачено зарахування періодів навчання до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно вимог п. е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - неменше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - неменше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня2023 року не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року но 31 березня2024 року не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону №1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004 року), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До введення в дію Закону № 1058-IV, який діє з 01.01.2004 року, пенсії призначались згідно Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ).
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Із записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 вбачається, що позивач 15.07.1984 прийнята на посаду вихователя колгоспного дитячого садочку, 01.11.1993 переведена на посаду завідуючої дитячого садочка, 06.04.2000 звільненя з посади за власним бажанням.
Таким чином судом підтверджено період роботи позивача з 15.07.1984 по 06.04.2000.
До Порядку № 909 входять посади директорів (завідуючих), вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.
Пунктом 2 примітки до Постанови № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про освіту» (далі- Закон № 2145-VІІІ) невід`ємним складником системи освіти є і дошкільна освіта.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» (далі- Закон № 2628-ІІІ) систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності. Тобто періоди роботи у дошкільних закладах освіти також мають бути враховані до пільгового стажу.
Крім того, Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (з наступними змінами), встановлено, що директор, завідувач дошкільного навчального закладу є педагогічним працівником.
Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.
Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.
В період роботи позивача з 1984 року по 1996 року (спірний період) діяла Конституція УРСР від 30.01.1937 року, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.
Статтею 5 Конституції УРСР від 30.01.1937 р., в редакції, що діяла на 1984 зазначено, що соціалістична власність в Українській PCP має або форму державної власності (всенародне добро), або форму кооперативно-колгоспної власності (власність окремих колгоспів, власність кооперативних об`єднань).
Тобто, дошкільні навчальні заклади при колгоспах, у вказаний період відносилися до соціалістичної власності, а не особистої, що прирівнюється до державної і комунальної власності та дає підстави вважати про наявність підстав для зарахування спірного періоду до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачену пунктами «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічний висновок було викладено по подібним справам у Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року по справі №466/2943/17.
Крім того, щодо періоду з 1996 року по 2000 рік, суд зазначає, що пунктом 2.3. Класифікатора Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації, затвердженого Наказом Держстандарту України від 22.11.1994 № 288, що діяв до 28.05.2004 передбачено колективну форму власності.
Спеціальність стажу роботи у дошкільних закладах, які були у власності колгоспів підтверджується і пп. 3 п. 4 розділу X Закону № 2628-ІІІ де зазначено, що реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.
Таким чином, відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача з 15.07.1984 по 06.04.2000, що складає 15 років 8 місяців 22 дня та безпідставно не здійснив виплату грошової допомоги позивачу.
З урахуванням наведено суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу позивача період з 15.07.1984 по 06.04.2000 на посаді вихователя та завідуючої колгоспного дитячого садка «Аврора».
Що стосується періоду з 01.09.1976 по 05.07.1978 навчання в Бердичівському педагогічному училищі суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно- технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в стаж роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 «Про пенсійне забезпечення» провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Правлінням Пенсійного фонду України 01.12.2006 року затверджений і з 1 січня 2007 року введений в дію «Порядок зарахування в стаж роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, періодів проходження термінової військової служби, навчання і перебування на виборних посадах засобами АСОПД/КОМТЕХ-W».
Відповідно до ч. 2 вказаного Порядку (категорія стажу «навчання, яке включається в пільговий стаж»), період навчання в медичному училищі зараховується в стаж роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах (категорія стажу СП. 1 (ст.100), СП.2 (ст.100) в межах стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, якщо за днем закінчення учбового закладу слідувала пільгова робота. Період навчання прирівнюється до роботи, яка слідувала за періодом навчання.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у вищих та середніх навчальних закладах входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату одноразової грошової допомоги.
Вказаний висновок відповідає позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 442/4963/17 та від 18.06.2020 у справі №676/3013/17.
На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стражу у сфері освіти відповідно до постанови КМУ № 909, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги період з 01.09.1976 по 05.07.1978, протягом якого, відповідно до форми РС-право позивач навчалася у кількості 1 рік 10 місяців та 4 дні.
Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу позивача період з 01.09.1976 по 05.07.1978 роки навчання в Бердичівському педагогічному училищі
Крім того, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 позивача призначено на посаду вчителя укрмови та літератури з 01.09.2003 на час декретної відпустки основного працівника. Таке саме підтверджується записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 .
01.02.2005 позивач переведено на посаду педагога-організатора Новопетрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, де працювала до дня призначення пенсії 15.07.2016.
При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Таким чином матеріалами справи підтверджується наявність спеціального стажу позивача в період з 01.09.2003 по 15.07.2016 до страхового стажу позивача у кількості 12 років 10 місяців 14 днів.
З урахуванням наведеного судом підтверджено наявність на момент призначення позивачу пенсії спеціального страхового стажу у кількості 30 років 5 місяців 10 днів, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як встановлено судом позивачем заявлено основну вимогу немайнового характеру та подано до суду вказану позовну заяву за допомогою системи «Електронний суд», а отже позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дану позовну заяву у розмірі 968,96 грн., виходячи з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди: з 01.09.1976 по 05.07.1978 роки навчання в Бердичівському педагогічному училищі; з 15.07.1984 року по 06.04.2000 роки на посаді вихователя та завідуючої колгоспного дитячого садка для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, а саме 15.07.2016, яка не підлягає оподаткуванню.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди: з 01.09.1976 по 05.07.1978 роки навчання в Бердичівському педагогічному училищі; з 15.07.1984 року по 06.04.2000 роки на посаді вихователя та завідуючої колгоспного дитячого садка
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Суддя О.В. Царікова