Справа № 400/3410/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 р. № 400/3410/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинов І. А. за участю секретаря судового засідання розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВеселинівська селищна рада, вул. Мозолевського, 14,с-ще Веселинове,Миколаївська обл., Вознесенський р-н,57001,

прозміна формулювання дати та причини звільнення з посади; зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка або ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Веселинівської селищної ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження селищного голови Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 15.03.2024 № 31-рк Про скасування розпорядження Веселинівського селищного голови від 13.03.2024 № 28-рк Про звільнення ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження селищного голови Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 18.03.2024 № 33-рк Про звільнення ОСОБА_1 з 18.03.2024 за пунктом 2, пунктом 3 статті 41 Кодексу законів про працю України;

- зобов`язати Веселинівську селищну раду Вознесенського району Миколаївської області змінити формулювання дати та причини звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору опіки та піклування служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та внести до її трудової книжки запис про те, що ОСОБА_1 з 14.03.2024 звільнена з посади головного спеціаліста сектору опіки та піклування служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області за угодою сторін, пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, на підставі розпорядження Веселинівського селищного голови від 13.03.2024 № 28-рк Про звільнення ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що дії відповідача суперечать вимогам Кодексу законів про працю України, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування та порушують її права.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 17.04.2024.

Ухвалою від 14.05.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог та зазначає, що позивачка не виконала умови щодо її звільнення за угодою сторін не передала за актом справи, документи та майно начальнику служби у справах дітей Веселинівської селищної ради, тому голова скасував відповідне розпорядження, а в подальшому, в зв`язку з тим, що позивачка вчинила поступки, які дають роботодавцеві право розірвати трудовий договір за його ініціативи, - видав розпорядження про звільнення позивача на підставі статті 41 Кодексу законів про працю України.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Розпорядженням від 14.06.2021 № 146-рк ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста сектору опіки та піклування служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області з 15.06.2021.

12.03.2024 позивачка подала заяву про звільнення її з 13.03.2024 за згодою сторін.

13.03.2024 голова, з посиланням на пункт 20 статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, видав розпорядження № 28-рк Про звільнення ОСОБА_1 (далі Розпорядження № 28). Згідно з пунктом 1 Розпорядження № 28, дата звільнення 14.03.2024; у пункті 2 Розпорядження № 28 містилися вказівки про проведення з позивачем відповідних розрахунків.

13.03.2024 голова Ради видав розпорядження № 40-р Про передачу справ, документів та майна при звільнені (далі Розпорядження № 40) такого змісту:

… 1.Здійснити уповноваженим особам приймання-передачу справ, документів та майна, а саме:

ОСОБА_2 … та головному спеціалісту сектору опіки, піклування служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Анні КУЗМІНЧУК передати справи ОСОБА_3 начальнику служби у справах дітей Веселинівської селищної ради.

2.Засвідчити факт передачі справ, документів та майна актом передачі справ, документів та майна, що складається у трьох примірниках і підписується керівником служби та особами, які звільняються в термін до 17.00 14.03.2024 року.

3. У разі невиконання умов п.1 та п.2 цього розпорядження призупинити дію розпорядження від 13.03.2024 року … №28-рк Про звільнення ОСОБА_1 ….

У відзиві відповідач вказав, що позивачка від ознайомлення з Розпорядженням № 40 відмовилася, що підтверджується актом.

15.03.2024 голова видав розпорядження № 31-рк Про скасування розпорядження Веселинівського селищного голови від 13 березня 2024 року №28-рк Про звільнення ОСОБА_4 (далі Розпорядження 31).

Розпорядження № 31 обґрунтовано тим, що позивачка відмовилася від ознайомлення з Розпорядженням № 40, не виконала його (підтвердженням чого є доповідна записка начальника служби у справах дітей ОСОБА_5 від 14.03.2024 № 45/01-10 до голови.

У пункті 2 Розпорядження № 31 вказано про продовження трудових відносин Веселинівською селищною радою і ОСОБА_1 та про нарахування позивачці заробітної плати.

18.03.2024 голова видав розпорядження № 33-рк Про звільнення ОСОБА_4 (далі Розпорядження № 33). Позивачку було звільнено на підставі пункту 2, пункту 3 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Згідно з цими нормами, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках:

винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця;

вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Розрахунки з позивачкою (відповідно до Розпорядження № 28) були проведені 15.03.2024.

Як вказано у позовній заяві та не заперечено відповідачем, в порушення частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України, у день звільнення (14.03.2024) ОСОБА_1 не було видано копію Розпорядження № 28, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, не було внесено відповідні записи до трудової книжки.

Позивачка отримала трудову книжку, в якій зроблено запис (№ 8) про звільнення її 18.03.2024 відповідно до Розпорядження № 33.

Копію Розпорядження № 33, а також письмове повідомлення по нараховані та виплачені суми при звільненні позивачка отримала поштою.

Позивачка оскаржує правомірність Розпорядження № 31, Розпорядження № 33, а також, з посиланням на частину третю статті 235 Кодексу законів про працю України, просить зобов`язати відповідача внести до трудової книжки позивача відповідні зміни (щодо дати та причини звільнення).

Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Нормами Кодексу законів про працю України не передбачено можливості призупинення дії акта, яким припиняються трудові відносини, як не передбачено і реалізації цього акта за певних умов (Розпорядження № 40). Сторони трудового договору дійшли згоди (заява позивачки від 12.03.2024, Розпорядження № 28) про дату припинення трудового договору і про підставу для такого припинення.

Згідно з Розпорядженням № 28, трудові правовідносини позивача і відповідача припинилися 14.03.2024.

Розпорядження № 28 як правовий акт ненормативного характеру (індивідуальної дії) було реалізовано і вичерпало свою дію.

Отже, підстав для скасування 15.03.2024 (Розпорядження № 31) Розпорядження № 28 у відповідача не було

Зміст Розпорядження № 31 анулювання в односторонньому порядку попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Суд зазначає, що таке анулювання не є законним, згідно з висновками Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 359/5905/18, від 21.10.2021 у справі № 540/1615/19, від 16.02.2022 у справі № 591/4938/18, від 29.06.2022 у справі № 748/1266/21.

Відповідно, видання Розпорядження № 31 не поновило трудові правовідносини сторін.

За такого, роботодавець не мав права звільнити позивачку 18.03.2024 (Розпорядження № 33).

Крім того, суд зауважив, що у тексті Розпорядження № 33 відсутнє викладення обставин (та зазначення відповідних доказів на їх підтвердження), що доводять факт безпосереднього обслуговування позивачкою грошових, товарних або культурних цінностей, вчинення позивачем у зв`язку з таким обслуговуванням винних дій, що дають підстави для втрати довір`я до неї з боку роботодавця (пункт 2 статті 41 Кодексу законів про працю України) та факт вчинення позивачкою аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи, якою передбачено виконання виховних функцій (пункт 3 статті 41 Кодексу законів про працю України).

Суд встановив, що у відповідача не було правових підстав для видання Розпорядження № 31 та Розпорядження № 33, тому визнає обґрунтованими позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до частини третьої статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

За висновками суду у цій справі (визнання протиправним та скасування розпорядження, яким було скасовано розпорядження, що відповідало волевиявленню сторін трудового договору і нормам Кодексу законів про працю України), рішення, до якого, відповідно до вказаної вище норми, необхідно внести зміни, відсутнє.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_1 відповідні записи щодо дати, причини, підстави звільнення позивачки.

З урахуванням вищевикладеного, позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Так, позивачкою сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки.

Також, позивачка просить суд стягнути на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У пункті 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження факту понесення витрат до позову додані: свідоцтво про право адвоката на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката України, ордер від 22.03.2024, попередній (орієнтовний) розрахунок, детальний опис робіт, квитанція до прибуткового касового ордера від 21.03.2024 № 14 на суму 3 500 грн.

Суд дослідив надані позивачкою докази та встановив, що у розрахунку та у квитанції є посилання на договір про надання правничої (правової) допомоги № 14/4 від 21.03.2024, проте цей договір до суду не був поданий.

Не поданий також доказ, що підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, - підписаний сторонами договору акт виконаних робіт (наданих послуг).

З урахуванням зазначеного, суд встановив відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту понесення позивачем відповідних витрат, що виключає стягнення суми 3 500 грн на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Веселинівської селищної ради (вул. Мозолевського, 14,с-ще Веселинове,Миколаївська обл., Вознесенський р-н,574) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 15.03.2024 № 31-рк Про скасування розпорядження Веселинівського селищного голови від 13 березня 2024 р. №28-рк Про звільнення ОСОБА_4 .

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 18.03.2024 № 33-рк Про звільнення ОСОБА_4 .

4. Зобов`язати Веселинівську селищну раду (вул. Мозолевського, 14, с-ще Веселинове, Вознесенський район, Миколаївська область, 57001, ) внести до трудової книжки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) запис про звільнення з датою 14.03.2024, причина звільнення угода сторін, пункт 1 статті 36 КзПП України, підстава для внесення запису розпорядження від 13.03.2024 № 28-рк Про звільнення ОСОБА_4 .

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Веселинівської селищної ради (вул. Мозолевського, 14, с-ще Веселинове, Вознесенський район, Миколаївська область, 57001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 3633,60 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов