Справа № 740/4436/24
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/4436/24
Провадження № 2-а/740/59/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову № 245/17-02 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.07.2024 адміністративна комісія при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради притягнула її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Згідно постанови, 13.06.2024 близько 16 год. 05 хв., перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме цигарок «Ротманс Роял» особі, яка не досягла 18 річного віку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказану постанову вважає незаконною з підстав порушення норм матеріального права, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки сформульовані ознаки вчинення нею адміністративного правопорушення не відповідають диспозиції інкримінованої їй адміністративно-правової норми ст. 156 КУпАП та містять неповний виклад фактичних обставин, що є порушенням положень підпунктів "а" та "b" пункту 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини за неконкретністю сформульованого обвинувачення.

Так, стаття 156 КУпАП за своїм складом є бланкетною, тобто називає лише сам склад правопорушення, а для визначення ознак такого правопорушення відсилає до інших нормативних актів, які порушив суб`єкт. В даному випадку таким є п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та Правила роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Проте, в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова від 12.07.2024 не містить конкретну кваліфікацію дій та посилання на нормативно-правовий акт, який регулює правила торгівлі тютюновими виробами.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП і при її винесенні адміністративна комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством. Так, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення комісія встановила, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений правильно і відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення зібрані в повному обсязі і клопотань від учасників справи не надходило. У постанові про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 зазначено у повному обсязі фактичні обставини вчинення нею адміністративного правопорушення, які підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, вважає, що ч. 2 статті 156 КУпАП має визначену диспозицію про те, що за продаж працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку передбачено адміністративну відповідальність.

Попри звернення судом уваги сторін в ухвалі про відкриття провадження, що у даній справі заявами по суті справи є позов та відзив (ч. 1 ст. 269 КАС України), позивач подав заперечення на відзив відповідача, у якому проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та наполягає на своїх доводах, які викладені у позовній заяві.

Ухвалою судді 23.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що продала цигарки неповнолітньому через неуважність у зв`язку з пригніченим станом, оскільки чоловік три роки перебуває на фронті, виходить на зв`язок вранці, а того дня на зв`язок не вийшов ні вранці, ні після обіду. Вік покупця вона перевіряла, дивилася його паспорт, але з вищевказаних причин неправильно обрахувала вік і продала цигарки. Акцентує увагу, що у оскаржуваній постанові не зазначено нормативно-правовий акт, який вона порушила. Положення ч. 2 ст. 156 КУпАП вона читала, але вони їй не зрозумілі. На адміністративну комісію з`являлася, де їй надали копію оскаржуваної постанови та порадили звернутися до суду з адміністративним позовом.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності винесення адміністративною комісією виконавчого комітету Ніжинської міської ради постанови в справі про вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, 13.06.2024 інспектором сектору ювенальної превенції ВП Ніжинського РУП Яремченком З.О. було складено протокол за ч.2 ст. 156 КУпАП, у якому викладено твердження, що ОСОБА_1 13.06.2024 о 16 год. 05 хв., перебуваючи на своєму робочому місці в магазині ФОП ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме сигарети «Ротманс Роял» за 85 грн неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У протоколі міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення її зі змістом протоколу, часом та місцем розгляду протоколу та її пояснення, в яких зазначено, що вона «не додивилась рік народження».

Згідно із статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол від 13.06.2024 відповідає наведеним вище нормам.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

12.07.2024 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради винесено оскаржувану постанову № 245/17-02, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень - відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Як встановила адміністративна комісія при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради Чернігівської області та зазначила в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення №245/17-02 від 12.07.2024 року, 13.06.2024 близько 16 год. 05 хв., перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме цигарок «Ротманс Роял» особі, яка не досягла 18 річного віку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушено ч. 2 ст. 156 КУпАП. (а.с.41).

До складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП входять:

- об`єкт - суспільні відносини, що складаються в сфері торгівлі, які регулюються відповідними правилами і нормами законодавства, що забороняють продаж тютюнових виробів неповнолітнім особам, а також здоров`я неповнолітніх осіб;

- об`єктивна сторона - дія у вигляді продажу тютюнових виробів неповнолітній особі;

- суб`єктивна сторона у формі умислу або необережності;

- суб`єкт - продавець магазину.

Відповідач у справі про адміністративне правопорушення встановив та це слідує із матеріалів справи, зокрема і пояснень самої позивачки, що містяться у справі про адмінправопорушення, що позивачка, як продавець в магазині, продала тютюнові вироби - сигарети неповнолітній особи, проявивши необережність, оскільки не переконалася щодо віку особи, що є наслідком порушення правил торгівлі, яке створило загрозу здоров`ю неповнолітньої особи через можливість вживання тютюнових виробів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами у даній справі є: фіскальний чек на придбання «Ротманс Роял Червоний» 20 штук, копія паспорта неповнолітнього ОСОБА_3 , трудовий договір між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 .

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою позивачка не спростовує сам факт здійснення нею продажу сигарет неповнолітній особі, не оспорює дотримання закону при зібранні доказів даного факту, допустимість оцінених адміністративною комісією доказів, не вказує про порушення процедури розгляду справи адміністративною комісією, доказів на підтвердження протиправності відповідача не надає, а посилається на неконкретність формулювання обвинувачення в оскаржувані постанові, а саме незазначення конкретної норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших нормативних актів.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що розглянута адміністративнаю комісією, підтверджено вчинення позивачкою при здійсненні функцій продавця закладу торгівлі продажу неповнолітній особі тютюнових виробів, що свідчить про наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП.

Щодо доводів позивача про нечіткість обвинувачення суд ураховує, що позивачці 13.06.2024 вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, у якому міститься твердження про вчинене позивачем діяння, а саме - продаж сигарет неповнолітньому з наведенням часу, місця та інших істотних обставин справи, і правову кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 156 КУпАП. При складенні протоколу позивачку повідомлено, що розгляд справи призначено на 12.07.2024 о 14 годині 30 хвилин у адміністративній комісії.

Правила торгівлі тютюновими виробами, про які йдеться у диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП, містяться у нормах законодавства України. Заборона продажу тютюнових виробів установлена як у п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», та ч. 1 ст. 13 Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», так і безпосередньо у ч.2 ст. 156 КУпАП, згідно з якою порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі, зокрема тютюновими виробами, а саме продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18-річного віку, тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 2 ст. 156 КУпАП містить перелік альтернативних діянь, за які встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме:

- торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена;

- торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку;

- продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку;

- продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар);

- торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Отже, самі законодавчі приписи, які містить ч. 2 ст. 156 КУпАП, доступно, зрозуміло та чітко встановлюють заборону продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку, а санкцією ч. 2 ст. 156 КУпАП встановлено вид і розмір стягнення, якому підлягає особа, яка вчинила продаж сигарет дитині.

За такого, ураховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення твердження про вчинені ОСОБА_1 дії викледені чітко, конкретно з наведенням істотних для справи обставин, зокрема про продаж сигарет неповнолітньому, та вказано правову кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 156 КУпАП, яка містить заборону на продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку, а копію протоколу позивачці вручено, чим забезпечено ознайомлення з висунутим їй обвинувачення і місцем та часом розгляду справи уповноваженим органом, суд доходить висновку про безпідставність доводів позивачки про порушення при здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення її права на захист у зв`язку з неконкретністю сформульованого обвинувачення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідачем при її винесенні повно та всебічно досліджено всі матеріали та встановлено склад відповідного порушення, нормативний акт, який порушений позивачем та правову норму за якою вона притягається до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 156 КУпАП).

З огляду на викладене, недоліки постанови, на які посилається позивач, є формальними та не надають достатніх і необхідних правових підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення. Дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Обставини, на які посилається позивачка, не спростовують факту вчинення нею саме того порушення, за яке її притягнуто до відповідальності, а тому не впливають на правомірність спірної постанови.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Р ішення суду згідно ч. 4 ст. 286 КАС України може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь