Справа № 120/18775/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2024 р. Справа № 120/18775/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лікування після поранення з 07.12.2022 по даний час в загальній сумі 1 180 645,16 грн (з розрахунку по листопад 2023 року включно);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період лікування після поранення з 07.12.2022 по даний час в загальній сумі 1 180 645,16 грн (з розрахунку по листопад 2023 року включно).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 24.10.2022 він призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 до служби у Збройних Силах України як гранатометник. Однак 07.12.2022 під час виконання бойових завдань при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, внаслідок артилерійського обстрілу отримав поранення, після чого був евакуйований та проходив лікування по грудень 2023 року.

Позивач зазначає, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено йому додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за весь період лікування.

Ухвалою суду від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача розрахунок усіх проведених виплат позивачу за період з 07.12.2022 по листопад 2023 року.

12.02.2024 представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що позивач проходив лікування у зв`язку з пораненням у період з 07.12.2022 по 29.12.2022, після чого йому було надано відпустку за станом здоров`я. Після закінчення відпустки позивач продовжив лікування наслідків поранення, підтвердження чого міститься в матеріалах справи та не оспорюється відповідачем. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №97 від 07.04.2023 зафіксовано факт вибуття позивача у відпустку за станом здоров`я після завершення лікування. Представник зазначає, що під час проходження лікування позивач не завжди своєчасно подавав документи, що підтверджують періоди лікування та основний діагноз, що унеможливлювало своєчасну виплату належних сум. Водночас, після отримання необхідного комплекту медичної документації за різні періоди, відповідач виконував свої обов`язки зі встановлення юридичного статусу позивача шляхом продовження строку лікування та внесення змін у накази.

Представник відповідача зазначає, що з наданого на вимогу суду витягу з розрахункового листа, станом на 31.12.2023 відповідач провів відповідні розрахунки за період перебування позивача на лікуванні, у тому числі нарахував та виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000 грн пропорційно за періоди з 01.01.2023 по 07.04.2023 та з 10.05.2023 по 29.11.2023. Також вказує, що у матеріалах справи міститься довідка військово-лікарської комісії №425 від 07.04.2023 з якої вбачається, що позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 08.04.2023 по 07.05.2023. Оскільки дана довідка не містить інформації про ступінь тяжкості отриманого поранення, то відповідач вважає, що відсутні підстави для виплати збільшеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

23.02.2024 позивач надіслав відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» від 15.09.2023 за період з 24.10.2022 по 15.09.2023 та від 23.09.2023 за період з 24.11.2022 по 23.09.2023 ОСОБА_1 нараховувались нефіксовані суми із зазначенням «зарплата», однак загальна сума нарахованих коштів не становить передбачену законодавством додаткову винагороду за лікування та перебування у відпустці у зв`язку з лікуванням. Вказує, що згідно наданого відповідачем витягу з розрахункового листа та виписки АТ КБ «Приватбанк» від 19.02.2024 по картці ОСОБА_1 суми виплачених відповідачем коштів збігаються, проте загальна сума виплачених коштів не відповідає сумі належній для виплати позивачеві збільшеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн пропорційно кількості днів відповідно до Наказу №260 за період лікування після поранення з 07.12.2022 по листопад 2023 року.

Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для виплати збільшеної додаткової грошової винагороди за період з 08.04.2023 по 07.05.2023 через відсутність інформації про ступінь тяжкості отриманого поранення, то позивач зазначає, що у довідці військово-лікарської комісії №425 від 07.04.2023 міститься зазначення про тяжке поранення «… з приводу тяжкого вогнепального осколкового наскрізного поранення нижньої третини правої гомілки…», що чітко вказує на тяжкість отриманого ОСОБА_1 поранення.

Суд, оцінивши обставини справи та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно Указу Президента від 24.02.2022 №64/2022 з 05:30 годин 24.02.2022 у всіх регіонах України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2022 №297 солдата ОСОБА_1 (призваного 19.10.2022) зараховано до особового складу військової частиниА4472 на посаду гранатометника 1 механізованого відділення бойової машини 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

21.11.2022 ОСОБА_1 вибув з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 до зони відповідальності оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2022 №324, куди прибув 23.11.2022, згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2022 №327.

07.12.2022 під час бойових дій позивач отримав мінно-вибухову травму, а саме: вогнепальний перелом н/3 обох кісток правої гомілки зі зміщенням; вогнепальне осколкове наскрізне поранення н/3 правої гомілки; вогнепальне осколкове поранення н/3 лівого стегна. Після чого був евакуйований зі складу та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2022 №341.

Перша медична допомога була надана ЛСП Бахмут, відповідно до первинної медичної картки Форма №100 від 07.12.2022.

Далі, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1734522, з 07.12.2022 по 12.2022 перебував у стаціонарі КНП «МКЛ №6» ДМР м. Дніпро.

З 10.12.2022 по 21.12.2022 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі КНІ «МК №3» ТМР, м. Тернопіль, що підтверджується перевідним епікризом №15999/30.

21.12.2022 поступив для подальшого лікування в КНП «МКЛ№3» ТМР, м. Тернопіль, у стаціонарі перебував з 21.12.2022 по 23.12.2023, про що свідчить перевідний епікриз №3577 від 23.12.2022.

Відповідно до перевідного епікризу №11816, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені клініки ушкоджень Військово- медичного-клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця з 23.12.2022 по 29.12.2022.

На підставі довідки ВЛК від 29.12.2022 №2333 перебував у відпустці за станом здоров`я 30 календарних днів в період з 29.12.2022 по 27.01.2023, що також підтверджується відпускним квитком №47/82 від 29.12.2022.

27.01.2023 ОСОБА_1 був госпіталізований за направленням до травматологічного відділення клініки ушкоджень Військово-медичного-клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця та перебував на стаціонарному лікуванні з 27.01.2023 по 12.03.2023 (перевідний епікриз №749 ВМКЦ Центрального регіону).

Відповідно до перевідного епікризу №414 військової частини НОМЕР_2 , позивач перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації в/ч НОМЕР_2 з 12.03.2023 по 10.05.2023.

У період з 10.05.2023 по 12.06.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені клініки ушкоджень Військово-медичного-клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця, відповідно до перевідного епікризу №3715.

Згідно перевідного епікризу №1866 від 07.08.2023 позивач перебував у стаціонарі відділення медичної реабілітації хірургічного профілю Медичного центру «Ангельхольм» м. Чернівці з 12.06.2023 по 07.08.2023.

З 07.08.2023 по 11.08.2023 перебував у стаціонарі відповідно до перевідного епікризу №59 від 11.08.2023.

У стаціонарі в ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач перебував з 11.08.2023 по 13.09.2023, відповідно до виписки №761 від 13.09.2023.

Відповідно до виписки №1347 від 01.11.2023 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі військової частини НОМЕР_3 у період з 13.09.2023 по 01.11.2023.

Згідно довідки №673Р від 16.11.2023, станом на день видачі довідки позивач перебував у стаціонарному відділенні реабілітаційного центру ПП «Ортопедсервісцентр» з 01.11.2023 з приводу протезування правої нижньої кінцівки.

Відповідно до довідки №732РЦ від 29.11.23, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу протезування правої нижньої кінцівки в 01.11.2023 по 29.11.2023.

Відповідно до довідки №1434 від 30.11.2023 позивач потребує лікування на 30 календарних днів у зв`язку з наслідками вибухового поранення.

Згідно довідки №356, видану військовою частиною НОМЕР_3 від 13.12.2023, солдат ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 29.11.2023 по дату видачі довідки.

Однак, як вказує позивач. за час лікування після поранення з 07.12.2022 додаткова винагорода у розмірі 100000 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, відповідачем не виплачувалась, у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб офіцерського складу (абз. 7 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень передбачено, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Судом установлено, що згідно до витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2023 №7, від 16.06.2023 №167, від 07.04.2023 №97, від 09.08.2023 №221, від 21.08.2023 №233, від 12.09.2023 №255, від 21.10.2023 №294 відповідачем зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 на довготривалому лікуванні.

Також, згідно наданих відповідачем витягів з розрахункових листів щодо виплат ОСОБА_1 вбачається, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (код 081) виплачена позивачу за кожен місяць перебування на лікуванні починаючи з грудня 2022 року по листопад 2023 року включно.

Отже, судом не встановлено підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу додаткової винагороди за період лікування після поранення з 07.12.2022 по листопад 2023 року включно та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити таку винагороду.

Щодо виплати додаткової винагороди за період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я з 08.04.2023 по 07.05.2023, то суд зазначає наступне.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно з пунктом 13 розділу XXXIV Порядку №260, військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Отже, як Порядком №260, так і Постановою №168 передбачено виплату додаткової винагороди військовослужбовцю в розмірі 100000,00 грн. за час відпустки для лікування після поранення, яка надається рішенням командира військової частини на підставі рекомендацій військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ).

До матеріалів справи позивачем надано довідку військово-лікарської комісії від 07.04.2023 №425, згідно якої поранення ОСОБА_1 пов`язане з проходженням військової служби та визначено, що позивач потребує лікування у в/ч НОМЕР_2 за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підстав вказаної довідки та рапорту командира 1 механізованої роти від 07.04.2023 №1833/44 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 07.04.2023 №97, з якого вбачається, що позивач направлений у відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 07.04.2023 по 07.05.2023.

За таких обставин, позивач має право на отримання доплати в розмірі 100000,00 грн. за час відпустки для лікування після поранення з 07.04.2023 по 07.05.2023, яка надається рішенням командира військової частини на підставі рекомендацій військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ).

Доказів виплати додаткової винагороди за вказаний період відповідачем не надано. Крім того, факт не виплати позивачеві додаткової винагороди за період перебування у відпустці не заперечується самим відповідачем у відзиві.

Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи доведено виплату відповідачем додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період перебування позивача на лікуванні, то у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у період з 07.04.2023 по 07.05.2023 та зобов`язати виплатити вказану винагороду.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд вважає заявлений у цій справі адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 07.04.2023 по 07.05.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 07.04.2023 по 07.05.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна