Справа № 766/6458/21
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/6458/21

Пров. №2-а/766/63/24

04 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Ювченко А.В. (в режимі відеоконференції), представника відповідача Павлюк А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні міського суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

20.04.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДП 18 №270261 від 17.04.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.04.2021 р. співробітником Управління патрульної поліції в Херсонській області винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.4, 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за порушення вимог п.п. 2.1.а ПДР керуючи мопедом рухаючись на зустрічній смузі по дорозі з одностороннім рухом був учасником ДТП та раніше був позбавлений права керування транспортним засобом. Вказує на те, що транспортним засобом мопедом не керував, а штовхав його він був у неробочому стані та не отримував постанову про позбавлення права керування транспортним засобом, а посвідчення водія пред`явив. В порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тому відеозапис не може бути належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. До постанови не додано доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобами та не зазначено учасником якого ДТП він був. Вважає, що інспектор здійснив формальний розгляд справи, а тому штраф є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

03.06.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити, надано відеофайли спілкування з поліцейськими, які свідчать про те, що у позивача не було з собою посвідчення водія. Також позивач не заперечував факт керування мопедом, в тому числі у письмових поясненнях.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2021 р. задоволено клопотання про виклик свідків.

В судовому засіданні 22.02.2022 р. позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, вказували на те, що не встановлено керування мопедом, позивач наполягав на тому, що він «катив» мопед на ремонт з вулиці Робочої, 82, а на перехресті його «збила машина», при цьому він поясняв працівникам поліції, що він не був за кермом мопеда.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказав, що 17.04.2021 р. на перехресті з вул. Театральної, він, керуючи транспортним засобом наїхав на мопед, при цьому позивач встиг «відскочити». Він визнав себе винним у ДТП, до нього застосували штраф. Позивача за кермом він не бачив, мопед не був заведений в той час, як він його збив.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

Після відновлення роботи суду, виходу головуючого з відпустки та проведення інвентаризації, призначено продовження розгляду справи.

В судовому засіданні 28.05.2024 р. представник відповідача підтвердила факт ознайомлення зі звукозаписом судового засідання в якому був допитаний свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні оголошена перерва, оскільки позивач наполягав на участі свого представника в судовому засіданні.

В судовому засіданні 24.06.2024 р. представник відповідача позов не визнала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеними у відзиві на позов, просила у його задоволенні відмовити.

Сторона позивача не наполягала на допиті інших свідків та їх явку в судове засідання не забезпечила.

В судовому засіданні оглянуто відеозаписи, долучені представником відповідача до відзиву, з яких вбачається факт складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ДТП, процес притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 4 статті 126 КУпАП визнається: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДП18 № 270261 від 17.04.2021 р., складеної інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Херсонській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , 17.04.2021 р. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 , та встановлено, що 17.04.2021 року о 12-40 год. в м. Херсоні, перехрестя вулиць Театральної та Гетьмана Сагайдачного, водій керуючи мопедом рухаючись по зустрічному русі по дорозі з одностороннім рухом був учасником ДТП та був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, позбавлений права керування Херсонським міським судом 17.12.2020 р. строком на 12 місяців, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126, ч.2 ст. 122, 36 КУпАП України. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 20400 грн. До постанови документи не додавалися. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких поліцейський прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Судом не може бути прийнято до уваги як належні та допустимі докази, на підставі яких прийнято рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписи з відеореєстратора службового транспортного засобу, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а в даному випадку унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу, об`єктивної сторони вчиненого правопорушення та вини особи у його вчинення.

Згідно з п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018р. №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За правилами ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, а саме відеозаписи, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення. В оскаржуваній постанові відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис відсутні. А тому навіть у разі наявності відеозапису його не можна вважати допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на Відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі №524/5536/17, від 17.07.2019 по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 який був учасником ДТП, будучі попередженим про кримінальну відповідальність, наполягав на тому, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а штовхав мопед, при цьому мотор у мопеда не працював.

Вказані покази співпадають з доводами сторони позивача та не спростовані належними та допустимими доказами в судовому засіданні відповідачем.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 та ч.2 ст. 122 КУпАП є керування транспортним засобом особою позбавленою таких прав та порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та відповідно наявність порушення відповідних правил ПДР України.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Не є доказами керування мопедом протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , додаток до нього - схема ДТП, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , рапорт поліцейського, оскільки вказані документи не зазначені у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а надаючи пояснення особи не притягувалися до адміністративної відповідальності.

Обидва учасника ДТП стверджують, що ОСОБА_1 штовхав мопед, а не керував ним, при цьому водій, який визнаний винним у ДТП ОСОБА_2 стверджував вказаний факт під присягою свідка та будучи попередженим про кримінальну відповідальність. Крім того, суд звертає увагу на те, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 вказує саме на те, що він «рухався по вулиці Театральній в бік АДРЕСА_1 та був збитий автомобілем фольцваген поло ВТ8148 СО», тобто пояснення ОСОБА_1 не містять вказівки на те, що він керував мопедом.

Постанова по справі № 766/6786/21 не містить ідентифікації осіб, а тому також не є належним доказом. Крім того, така постанова за ч.6 ст. 78 КАС України є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова (тобто стосовно ймовірно в даному випадку ОСОБА_2 ) лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також з оскарженої до адміністративного суду постанови неможливо зрозуміти, яке саме порушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП вчинив ОСОБА_1 , який пункт ПДР України він порушив, а тому суд позбавлений можливості взагалі перевірити наявність складу такого адміністративного правопорушення.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у Позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, зокрема, пояснень свідків, матеріали справи не містять.

Оскільки з наданих сторонами доказів судом достовірно не встановлений факт керування позивачем ОСОБА_1 мопедом, що є складовою частиною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення за якою з врахуванням ст. 36 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 як за більш серйозне правопорушення, постанова посадової особи відповідача не відповідає нормам закону.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт порушення позивачем пунктів ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд дійшов висновку про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з недоведеністю вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Розгляд інших доводів позовної заяви та відзиву на позов суд вважає недоцільним з огляду на недоведеність складу адміністративного правопорушення.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при поданні позову позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 454,00 грн., переплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 04 вересня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції в Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Сенявіна, буд. 128), Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №270261 від 17.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Зобов`язати УК у м.Херсоні повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) надмірно сплачений судовий збір в сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) сплаченого за квитанцією №55488040 від 20.04.2021 р. (на суму 908,00 грн.).

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус