Справа № 140/7889/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7889/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу періоди навчання слухачем підготовчого відділення денної форми навчання на факультеті журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка, з 01.12.1982 по 25.07.1983 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, навчання на відділенні денної форми навчання на факультеті журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, роботи за посадою завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті з 02.06.1994 по 10.01.1996 згідно з архівною довідкою №76-36-18 від 06.07.2023; зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди навчання слухачем підготовчого відділення денної форми навчання на факультет журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка, з 01.12.1982 по 25.07.1983 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, навчання на відділенні денної форми навчання на факультеті журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, роботи за посадою завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті з 02.06.1994 по 10.01.1996 згідно з архівною довідкою №76-36-18 від 06.07.2023; зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 29.03.2024 №48 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Повідомлено позивача, що необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) становить 30 років. Страховий стаж особи становить 25 років 5 місяців 10 днів.

З такою позицією відповідача ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що такі дії відповідача порушують її права та законні інтереси. Просила адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 5 місяців 10 днів. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу. За результатом розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано: період навчання згідно довідки від 19 липня 2023 року №010-19/121, оскільки вказане прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб " ОСОБА_3 "; період роботи з 02 червня 1994 року по 10 січня 1996 року, оскільки в наказі про звільнення від 10 січня 1996 року №4/К не вірно вказане прізвище позивача, а саме " ОСОБА_2 ".

Крім того, представник відповідача зазначила, що особа, яка є слухачем підготовчого відділення вищого навчального закладу, не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, а тому підстав для обчислення загального стажу з урахуванням періоду навчання на підготовчому відділенні вищого навчального закладу немає.

Враховуючи те, що у позивачки відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії відповідно до Закону №1058, а відтак, і відсутні підстави для призначення такої пенсії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 29.03.2024 №48 відмовлено в призначенні пенсії за віком, повідомлено позивача, що необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) становить 30 років. Страховий стаж особи становить 25 років 5 місяців 10 днів.

До страхового стажу згідно наданих документів не враховано період навчання згідно довідки №010-19/121 від 19.07.2023, оскільки вказане прізвище " ОСОБА_2 ", що не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб " ОСОБА_3 ". В рішенні суду №161/865/24 від 12.02.2024 встановлено приналежність диплому серії НОМЕР_1 , який відсутній в ЕПС. Період роботи з 02.06.1994 по 10.01.1996, оскільки в первинних документах, а саме в наказі на звільнення №4/К віл 10.01.1996 прізвище вказане ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач, вважаючи дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправним, звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Частиною першою статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку №22-1 Заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно п. 1.8, 1.9 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через веб-портал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на веб-порталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на веб-порталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3розділу І цього Порядку).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Пунктом 4.2 розділу Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через веб-портал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці, а починаючи з 01 січня 2010 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу викладених норм слідує, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте відповідачем на підтвердження вжиття заходів щодо витребування документів до суду жодних доказів не надано.

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18), від 29.03.2019 р. у справі № 548/2056/16-а (провадження № К/9901/44334/18), певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що у зв`язку з досягненням 60-річного віку, позивач 24.08.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»., але автоматизованою системою мою заяву про призначення пенсії за віком було направлено в Запорізьку область, проте рішенням №48 від 31.08.2023 ГУ ПФУ у Запорізькій області відмовило мені у зарахуванні до страхового стажу трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.1982 оскільки прізвище, зазначене у трудовій книжці «Щетинина» не відповідає свідоцтву про шлюб, де моє прізвище записане як « ОСОБА_3 ». На підтвердження стажу позивач надала архівні довідки №76-35-18 від 06.07.2023 та №010-19/121 від 19.07.2023, але органи Пенсійного фонду не взяли їх до уваги, мотивуючи тим, що прізвище у довідках вказано « ОСОБА_2 », що не відповідає свідоцтву про шлюб, де прізвище записане як « ОСОБА_3 »(а.с. 15).

Враховуючи вищенаведене, позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки. Рішенням від 16.10.2023 у справі №161/15941/23 встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_3 від 05.02.1982 належить ОСОБА_1 , а написання прізвища « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_3 », відбулося внаслідок неправильного перекладу з російської на українську мови та навпаки (а.с. 23-24).

14.12.2023, ОСОБА_1 , повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до органів Пенсійного фонду, проте Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслало позивачу рішення про відмову №48 від 18.12.2023, аргументоване тим, що період навчання з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з долученою довідкою №010-19/121 від 19.07.2023 не зараховано, оскільки в довідці зазначається підтвердження стажу на прізвище « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » (а.с. 16).

Для усунення вказаних недоліків позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме диплому НОМЕР_1 від 28.06.1989, що підтверджує завершення позивачем повного курсу навчання у період з 1983 по 1989 роки денної форми навчання на факультеті журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка за спеціальністю «Журналістика».

Рішенням суду від 12.02.2024 у справі №161/865/24 встановлено, що диплом серії НОМЕР_1 від 28.06.1989, реєстраційний номер 1739, який виданий Київським державним університетом ім. Т.Г. Шевченка на ім`я ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 (а.с.25-26).

15.03.2024 позивач повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до органів Пенсійного фонду, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надіслано рішення про відмову №48 від 22.03.2024, де зазначається, що період навчання з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з долученою довідкою №010-19/121 від 19.07.2023 не зараховано, оскільки дівоче прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 », зазначеному в свідоцтві про шлюб (а.с. 17).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не з`ясовано у повному обсязі всі обставини, та вказана причина відмови є безпідставною та очевидно помилковою, оскільки дівоче прізвище позивача « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_2 » як вказав орган Пенсійного фонду у рішенні про відмову №148 від 22.03.2024.

Враховуючи вищенаведені обставини, 22.03.2024 ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області, однак рішенням №48 від 29.03.2024 позивачу було відмовлено, оскільки до страхового стажу не зараховано період навчання згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, оскільки вказане в ній прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб, де моє прізвище записане як « ОСОБА_3 », та період роботи з 02.06.1994 по 10.01.1996, оскільки в первинних документах, а саме в наказі на звільнення №4/К віл 10.01.1996 прізвище вказане ОСОБА_2 (а.с 18).

Тобто, ключовим питанням у даному спорі є питання включення до страхового стажу періоди роботи та навчання, так як відповідач не зараховує стаж у зв`язку з розбіжністю між паспортними даними та доданими документами, поданих разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 05.02.1982 вбачається, що ОСОБА_1 , з 01.12.1982 була зарахована слухачем підготовчого відділення денної форми навчання на факультет журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка, а з 25.07.1983 позивач була зарахована до складу студентів першого курсу денного відділення факультету журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка, де проходила навчання до 28.06.1989. При цьому у трудовій книжці (записи №6,7,8) є посилання на номери наказів на підставі яких вони були здійснені, а відповідні записи завірені печаткою.

Під час розгляду справи судом досліджено надані позивачем докази щодо зміни прізвища, а саме запис на першій сторінці трудової книжки, засвідчений керівником, що на підставі свідоцтва про державну реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_4 дошлюбне (дівоче) прізвище позивача є " ОСОБА_6 ", яке змінено на " ОСОБА_3 " внаслідок укладення шлюбу 24.08.1985 році (а.с. 8).

Разом з тим, на підтвердження прізвища " ОСОБА_3 " позивачем додано свідоцтво про народження сина ОСОБА_7 , у якому зазначено, що мати - ОСОБА_5 (а.с. 11).

Проте у дипломі серії НОМЕР_5 від 28.06.1986 та у архівній довідці №010-19/121 від 19.07.2023 було зроблено помилку та видано на прізвище " ОСОБА_2 " (а.с. 10, 19).

04.07.2023 позивач звернулася із запитом до архіву Київського національного університету ім. Г. Шевченка з проханням надати інформацію про періоди навчання ОСОБА_1 . Проте під час формування довідки №010-19/121 від 19.07.2023 були допущенні помилки, оскільки в ній зазначено, що під час навчання ОСОБА_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Слід наголосити, що однією із вимог в даній справі є неврахування відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком періоду навчання з 01.12.1982 по 25.07.1983, з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, з тих підстав, що подана позивачем довідка не відповідають паспортним даним.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішенням суду від 12.02.2024 у справі №161/865/24 встановлено, що диплом серії НОМЕР_1 від 28.06.1989, реєстраційний номер 1739, який виданий Київським державним університетом ім. Т.Г. Шевченка на ім`я ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 , суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зарахувати до страхового стажу періоди навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка із 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023.

Разом з тим, суд зауважує, що встановити факт належності ОСОБА_1 , довідки №010-19/121 від 19.07.2023 є неможливим, оскільки чинним Цивільним процесуальним кодексом не передбачено такого порядку встановлення належності особі архівних довідок, дана довідка видана з урахуванням диплому серії УВ №73311 від 28.06.1986 у якому помилково вказано прізвище " ОСОБА_2 ".

Враховуючи те, що рішенням суду від 12.02.2024 у справі №161/865/24 встановлено належність ОСОБА_1 диплому НОМЕР_5 від 28.06.1986, тому довідку №010-19/121 від 19.07.2023 слід вважати також належній позивачу.

Щодо зарахування до загального страхового стажу періоди навчання слухачем підготовчого відділення денної форми навчання на факультет журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка, з 01.12.1982 по 25.07.1983 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, суд зазначає наступне.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За приписами пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами пункту 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм вбачається, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 міститься записи про те, що вона у період з 01.12.1982 по 25.07.1983 була слухачем підготовчого відділення денної форми навчання на факультет журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка (записи №6-№7).

Згідно з архівною довідкою №010-19/121 від 19.07.2023 вбачається, що ОСОБА_5 дійсно з 01.12.1982 була зарахована як ОСОБА_1 слухачем підготовчого відділення денної форми навчання по факультету журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка (наказ №934 «С» від 25.11.1982).

З 25.07.1983 ОСОБА_1 була зарахована до складу студентів першого курсу денного відділення факультету журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка (наказ №588 «С» від 25.07.1983).

Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженим наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР №504 від 14.07.1987 встановлено, що підготовчі відділення у вищих навчальних закладах створюються для підвищення рівня загальноосвітньої підготовки молоді та створення для них необхідних умов для вступу до вищих навчальних закладів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2020 у справі №456/2503/16-а, від 11.05.2022 №445/2374/16-а, від 31.05.2022 у справі № 369/8584/17.

З урахуванням наведеного, у задоволені даної позовної вимоги слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо зарахування періоду роботи за посадою завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті з 02.06.1994 по 10.01.1996 згідно з архівною довідкою №76-36-18 від 06.07.2023, суд зазначає наступне.

Наказом №106/к від 04.06.1994 позивача було прийнято на посаду завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті.

Наказом №4/к від 10.01.1996 позивача було звільнено за власним бажанням з посади завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспіло членських внесків. у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З наданих позивачем документів разом із позовною заявою, суд не може встановити, чи даний період з 02.06.1994 по 10.01.1996 записаний належним чином у трудовій книжці НОМЕР_3 , так як позивач не надала копії усіх сторінок трудової книжки НОМЕР_3 . Проте, із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечує щодо дійсності періоду роботи з 02.06.1994 по 10.01.1996, а лише ставить під сумнів належність даного періоду роботи позивачу, оскільки в первинних документах, а саме в наказі на звільнення №4/К від 10.01.1996 прізвище вказане " ОСОБА_2 ".

Рішенням від 16.10.2023 у справі №161/15941/23 встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_3 від 05.02.1982 належить ОСОБА_1 , а написання прізвища " ОСОБА_4 ", а не " ОСОБА_3 ", відбулося внаслідок неправильного перекладу з російської на українську мови та навпаки.

Як було сказано вище, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.06.2023 вбачається, що дошлюбне (дівоче) прізвище позивача є « ОСОБА_6 », яке я змінено на « ОСОБА_3 » внаслідок укладення шлюбу 24.08.1985.

Відтак, період роботи за посадою завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті з 02.06.1994 по 10.01.1996 згідно з архівною довідкою №76-36-18 від 06.07.2023 повинен бути зарахований до страхового стажу позивача, позаяк вказані вище формальні недоліки у архівній довідці та записах в наказі про звільнення не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки позивач не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства, та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано неправомірність відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 29.03.2024 №48 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови в призначенні пенсії за до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком була оформлена рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 29.03.2024 №48, якому суд надав правову оцінку. У цьому випадку, саме це є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправними дій необхідно задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 29.03.2024 №48.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити нарахування та виплату пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2023, суд зазначає наступне.

Обов`язок нарахування та виплати позивачу пенсію за наявності законних підстав покладається на відповідача.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі Волохи проти України (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є передбачуваною, якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, саме призначення пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не здійснено, тому підстави для виплати даної пенсії відсутні.

Суд дійшов висновку, що питання про нарахування та виплату пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2023, без призначення пенсії є передчасним.

Відтак, позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22в, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 29.03.2023 №48 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання на відділенні денної форми навчання на факультеті журналістики Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1983 по 02.11.1986 та з 05.10.1987 по 28.06.1989 згідно з довідкою №010-19/121 від 19.07.2023, період роботи за посадою завідуючої сектором інформатики ОЦ у Луцькому індустріальному інституті з 02.06.1994 по 10.01.1996 згідно з архівною довідкою №76-36-18 від 06.07.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський