Справа № 120/11762/24
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

06 вересня 2024 р. Справа № 120/11762/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправним та скасування протоколу (рішення) про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період), оформленого повідомленням №3870 від 19.08.2024 року.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо проведення мобілізації відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та переміщення його до навчального центру чи військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили рішенням суду у справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Заява обґрунтовується тим, що на початку серпня 2024 року позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву з підтвердними документами про надання відстрочки від призову на особливий період відповідно до пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

24.07.2024 року відповідач надав позивачу повістку № 1947 від 24.07.2024 року згідно з якою позивач має з`явитися до відповідача 18.11.2024 року, тобто відповідач надав позивачу відстрочку від призову на 90 днів на час дії Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

26.08.2024 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання належно оформленого рішення про відстрочку терміном на три місяці. Натомість представник відповідача надав позивачу повідомлення від 19.08.2024 року № 3870, в якому зазначено що комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалила протокольне рішення № 12 від 09.08.2024 року про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 з підстав передбачених пунктом 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та визнала його таким, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Після чого позивачу було вручено повістку № 1737 від 26.08.2024 року, згідно з якою він має з`явитися до відповідача 07.09.2024 року для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період.

Позивач вважає, що він має законні підстави для оформлення відстрочки від мобілізації та не повинен підлягати призову.

Вище вказану відмову в наданні відстрочки позивач вважає незаконною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому оскаржує її до адміністративного суду шляхом звернення з позовною заявою в цій справі.

Поряд з цим заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, посилаючись на наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме очевидну протиправність рішень та дій суб`єкта владних повноважень та порушення такими рішеннями й діями прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , а також п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, оскільки, на думку позивача, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому позивач наголошує, що процес мобілізації триває, його викликано для проходження медичної комісії та визначення призначення на особливий період, наслідком чого може бути призов на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відтак, заявник вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно нього будуть завершені, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду у справі за поданим позовом, якщо його буде прийнято на користь позивача. Таким чином, будь-яке рішення у цій справі не поновить його порушені права і звернення за судовим захистом не буде мати сенсу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали заяви про забезпечення позову та надані заявником пояснення та додаткові докази свідчать про неможливість об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.

Проте, у даному випадку, ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та позовної заяви суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Отже, заходи забезпечення можуть бути вжиті лише в межах позовних вимог та мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Суд зазначає, що предметом позову у цій адміністративній справі є оскарження позивачем рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом комісії від 09.08.2024 року № 12, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, про що позивачу видано повідомлення № 3870 від 19.08.2024 року.

Крім того, судом встановлено, що разом із наданням вказаного повідомлення позивачу також вручено 26.08.2024 року повістку №1737, відповідно до змісту якої йому належить з`явитися 07.09.2024 о 15:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення облікових даних, направлення для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період.

Суд зауважує, що процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 ( далі - Порядок №560 ).

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою:

взяття на військовий облік;

проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);

призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

В свою чергу, згідно з приписами пунктів 28, 29 вказаного Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; підпис (кваліфікований електронний підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку, дата підпису; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Суд зауважує, що згідно з приписами Порядку №560 призов на військову службу під час мобілізації здійснюється за певною процедурою, яка складається не лише з оформлення керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідного наказу, а передбачає, зокрема проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до п. 69 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Отже, повістка територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідною метою виклику (у випадку позивача - направлення для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період) є фактичним початком процедури мобілізації військовозобов`язаних під час особливого періоду.

При цьому, суд приймає до уваги, що у випадку позивача першочергово відповідач надав 24.07.2024 року ОСОБА_1 повістку № 1947 від 24.07.2024 року згідно з якою позивач має з`явитися до відповідача 18.11.2024 року.

Проте, після явки 26.08.2024 року позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання рішення про відстрочку, представник відповідача надав позивачу повідомлення від 19.08.2024 року № 3870 про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також позивачу було вручено повістку № 1737 від 26.08.2024 року, згідно з якою він має з`явитися до відповідача 07.09.2024 року для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період.

Таким чином, дії відповідача свідчать про вжиття стосовно позивача заходів щодо мобілізації.

В свою чергу пункти 81 та 82 Порядку №560, які регламентують оформлення призову на військову службу під час мобілізації, визначають, що призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, керівника Центрального управління або регіонального органу СБУ.

Наказ про призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в день відправки військової команди до військових частин (установ) у разі призову резервістів командиром військової частини, резервістів та військовозобов`язаних керівником розвідувального органу або визначеного ним керівником відповідного підрозділу розвідувального органу, керівником Центрального управління або регіонального органу СБУ в день призову та зарахування до списків військової частини (підрозділу, органу).

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому особа, яка має право на відстрочку і бажає скористатись цим правом, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

В свою чергу, за своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується, в тому числі виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії і фактично є реалізованим з моменту його видання.

В даному випадку, як слідує з поданих заявником доказів за зазначено судом вище, вручення ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу нової повістки від 26.08.2024 № 1737 про явку до відповідача 07.09.2024, замість раніше виданої повістки про виклик на 18.11.2024 року свідчить про вжиття відповідачем стосовно позивача заходів щодо мобілізації.

Таким чином, суд доходить висновку, що до завершення розгляду цієї справи щодо ОСОБА_1 можуть бути завершені мобілізаційні заходи і заявника може бути призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, відтак він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення судом наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Фактично, якщо за наслідком розгляду цієї справи по суті судом буде прийнято рішення про задоволення позову, то таке рішення неможливо буде виконати, що виключає доцільність існування самого такого позову та судового провадження, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

В той же час, в разі відмови в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 зможе невідкладно після набрання таким судовим рішенням законної сили здійснити заходи щодо мобілізації заявника.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову і зазначає, що в даному випадку належним видом забезпечення позову буде заборона ІНФОРМАЦІЯ_6 в особі його службових ( посадових ) осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в цій адміністративній справі №120/11762/24.

Стосовно співмірності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для позивача, необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, не змінює обсяг прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб. Застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав Збройних Сил України, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.

Відтак, зазначений захід забезпечення позову на переконання суду є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення в цій справі.

При цьому щодо іншого заходу забезпечення позову про який просить позивач, а саме у виді заборони переміщення позивача до навчального центру чи військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, суд зауважує, що такі дії можуть вчинятися не щодо військовозобов"язаної особи, а стосовно військовослужбовця, тобто особи, яка призвана та вже проходить військову службу.

Відтак, суд зауважує, що в цій частині заявлений спосіб забезпечення позову є необґрунтованим, виходячи з позовних вимог, з якими позивач звертається до суду (оскарження рішення про відмову в наданні відстрочки і зобов`язати надати таку), а тому такий захід забезпечення позову не може бути застосовний в спірних правовідносинах.

Згідно з частиною 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного та встановлених судом, на підставі поданих позивачем доказів, фактичних обставин, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача до вирішення спору по суті позов має бути забезпечено шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_6 в особі його службових (посадових) осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №120/11761/24.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити адміністративний позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на військову службу під час мобілізації, до набрання законної сили судовим рішенням в цій адміністративній справі.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно з положеннями ч. 1 та 3 ст. 156 КАС України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також для негайного виконання ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна