Справа № 620/8410/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року Чернігів Справа № 620/8410/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Падій В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, від 13 лютого 2024 року за вих. №2479-916/Д-02/8-2500/24 про відмову ОСОБА_1 в призначенні житлової субсидії період з травня 2023 року по листопад 2023 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 про призначення та надання житлової субсидії в період з травня 2023 року по листопад 2023 року, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, посилається на те, що відповідачем протиправно не надано житлову субсидію за період з травня 2023 року по листопад 2023 року.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 - денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявами від 03.11.2023, 27.11.2023 та 17.01.2024, 23.02.2024 про поновлення призначення житлової субсидії з травня 2023 року по листопад 2023 року, на яку Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листами від 13.02.2024 №2479-916/Д-02/8-2500/24 та від 22.12.2023 №21335-20597/Д-02-2500/23 повідомило, що з травня 2023 року не була призначена житлова субсидія, оскільки надавачами житлово-комунальних послуг не підтверджені тарифи.

Листом від 19.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивачку про те, що їй нараховано житлову субсидію за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у розмірі 1206,15 грн та з 01.11.2023 п 31.11.2023 у розмірі 1907,26 грн.

Проте згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23.05.2024 №524 ОСОБА_1 призначена субсидія у сумі: січень 2023 року 1570,99 грн; лютий 2023 року 1570,98 грн; березень 2023 року 1570,09 грн; квітень 2023 року 1005,76 грн; грудень 2023 року 1904,39 грн; січень 2024 року 1523,51 грн; лютий 2024 року 1523,51 грн; березень 2024 року - 4647,83 грн; квітень 2024 року 946,22 грн.

Вважаючи рішення відповідача, викладене у листі про відмову у призначенні житлової субсидії з травня 2023 року по листопад 2023 року протиправним позивачка звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Так умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129; 2000 р., № 5, ст. 178).

Згідно пункту 9 Положення №848 призначення житлових субсидій здійснюється: починаючи з 1 грудня 2022 р. - органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 14 Положення №848 визначені випадки, при яких житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), проте такого випадку як надавачі житлово-комунальних послуг не підтвердили тарифи, даний перелік не містить.

Пунктами 22, 24 Положення № 848 передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, зокрема, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

Згідно пунктів 78 та 79 Положення №848 після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення); у складі яких є внутрішньо переміщені особи; у складі яких є задекларовані особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих (задекларованих) осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг.

Уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.

Як встановлено судом позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, проте з травня 2023 року по листопад 2023 року відповідачем житлова субсидія в автоматичному режимі не була призначена позивачці.

На неодноразові звернення до відповідача із заявами від 03.11.2023, 27.11.2023 та 17.01.2024, 23.02.2024 про поновлення призначення житлової субсидії з травня 2023 року по листопад 2023 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомив, що позивачці з травня 2023 року по листопад 2023 року не була призначена житлова субсидія, оскільки надавачами житлово-комунальних послуг не підтверджені тарифи.

Вказане підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23.05.2024 №524 про те, що ОСОБА_1 призначена субсидія у сумі: січень 2023 року 1570,99 грн; лютий 2023 року 1570,98 грн; березень 2023 року 1570,09 грн; квітень 2023 року 1005,76 грн; грудень 2023 року 1904,39 грн; січень 2024 року 1523,51 грн; лютий 2024 року 1523,51 грн; березень 2024 року - 4647,83 грн; квітень 2024 року 946,22 грн.

Отже із вказаної довідки відповідача слідує, що житлова субсидія позивачці за період, з травня 2023 по листопад 2023 року, відповідачем не призначалась з підстав, що надавачами житлово-комунальних послуг не підтверджені тарифи.

Суд зауважує, що такої підстави як надавачами житлово-комунальних послуг не підтверджені тарифи пункт 14 Положення №848, яким визначені випадки, при яких житлова субсидія не призначається, не містить.

За таких обставин суд вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії за період, з травня 2023 року по листопад 2023 року, викладена у листі від 13.02.2024 №2479-916/Д-02/8-2500/24 є протиправною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 про призначення житлової субсидії за період, з травня 2023 року по листопад 2023 року, з урахуванням висновків суду в даній справі суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, на заяву позивача від 17.01.2023 про призначення житлової субсидії відповідачем було відмовлено в її призначенні на тій підставі, що надавачами житлово-комунальних послуг не підтверджені тарифи.

В даному випадку, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 1 Першого протоколуКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод,згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За своїм змістом стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує право на мирне володіння майном і обумовлює випадки втручання у таке право мирного володіння майном, а відповідно до тлумачення й усталеної практики Європейського суду з прав людини (напр. рішення в справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства». «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «East/West Alliance Limited» проти України». «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» тощо) в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції слід виокремлювати три норми:перша норма (перше речення першого абзацу) - має загальний характер і закладає принцип мирного володіння майном;друга норма (друге речення першого абзацу) - охоплює питання позбавлення права власності та визначає для цього певні критерії и умови;третя норма (другий абзац) - визнає право договірних держав, зокрема, контролювати використання майна в загальних інтересах. При цьому, як підтверджується практикою Суду, друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Куиюглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірним тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення віл 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства». п. 50, Series А N 98).

За таких обставин позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 про призначення та надання житлової субсидії в період, з травня 2023 року по листопад 2023 року, з урахуванням висновків суду в даній справі також підлягає задоволенню.

Таким чином з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене в листі від 13 лютого 2024 року за вих. №2479-916/Д-02/8-2500/24 про відмову ОСОБА_1 в призначенні житлової субсидії за період, з травня 2023 року по листопад 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 про призначення житлової субсидії за період, з травня 2023 року по листопад 2023 року, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, ).

Суддя В.В. Падій