Справа № 120/9773/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 вересня 2024 р. Справа № 120/9773/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тишківського Сергія Леонідовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Тишківський Сергій Леонідович з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії № 8 від 12.07.2024 року, про відмову ОСОБА_2 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_2 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26.07.2024 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 26.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

29.07.2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Тишківського Сергія Леонідовича про забезпечення позову у якій останній просив заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 проводити відносно ОСОБА_2 заходи щодо його призову на військову службу під час мобілізації до завершення розгляду справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Крім того, 29.07.2024 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.07.2024 року заяву про забезпечення позову задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_2 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №120/9773/24.

Ухвалою від 01.08.2024 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.08.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у ОСОБА_3 є інші члени сім`ї, які зобов`язані здійснювати за ним догляд та утримання, тому відсутні підстави для направлення матеріалів за результатами перевірки ІНФОРМАЦІЯ_3 керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного для оформлення акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду).

Також вказали, що перебування (проживання) особи за кордоном не звільняє її від обов`язку здійснювати утримання та догляд за батьками з І чи ІІ групою інвалідності згідно вимог пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

11.07.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки батько дружини ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи та згідно рішення ЛКК потребує постійного стороннього догляду.

До даної заяви ОСОБА_2 додав копії наступних документів:

- паспорт громадянина України ОСОБА_2 ;

- військовий квиток серії НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 29.08.1992 року;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 09.02.1974 року;

- довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №026896 від 21.02.2023 року щодо встановлення ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності;

- нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_5 від 09.07.2023 року;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 ;

- паспорт громадянина України ОСОБА_3 ;

- висновок №28/6 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на ОСОБА_3 ;

- довідку Відділу соціального захисту Гайсинської міської ради №02-01/891 від 21.06.2024 року;

- акт обстеження матеріально-побутових умов від 02.01.2024 року;

- дозвіл ОСОБА_7 на тимчасове проживання № НОМЕР_5 від 12.08.2022 року;

- дозвіл ОСОБА_8 на тимчасове проживання № НОМЕР_6 ВІД 18.05.2022 року.

Однак, відповідно до витягу з Протоколу засідання комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 №8 від 12.07.2024 року, комісія вирішила відмовити ОСОБА_2 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Підставою для відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації слугувало те, що наявні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відсутні документи, що підтверджують неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Позивач вважає рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії № 8 від 12.07.2024 року, яким відмовлено йому у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Зокрема, останнім Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 469/2024 від 23 липня 2024 року , продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993 року (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 1 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

В свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно до Додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), документами, що підтверджують право на відстрочку за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є:

- для особи, яка зайнята доглядом, - документи, що підтверджують родинні зв`язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд;

- для особи, яка потребує догляду, - один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Надаючи оцінку доводам представника позивача, що надані разом із заявою про надання відстрочки від призову документи свідчать про те, що ОСОБА_2 має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки він має одного з батьків дружини, який відповідно акта огляду медико-соціальною експертною комісією є особою з інвалідністю ІІ групи та згідно рішення ЛКК потребує постійного стороннього догляду, при цьому інші особи, які могли б здійснювати такий догляд відсутні, суд зазначає наступне.

Ключовим питанням, яке потребує дослідження у межах розгляду даної справи є те чи наявні у батька дружини позивача ОСОБА_3 інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані та мають можливість його утримувати.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.08.1992 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 09.02.1974 року батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №026896, ОСОБА_3 21.02.2023 року, під час повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності.

Висновком №28/6 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 14.06.2024 за формою №080-4/о, виданим Комунальним некомерційним підприємством "Якушинецький центр первинної медико-санітарної допомоги" рекомендовано ОСОБА_3 отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійні основі від фізичної особи.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_3 від 02.01.2024 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (пенсіонерка), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син, проживає в Польщі), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (донька, проживає в Польщі).

Крім того, згідно нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5 від 09.07.2023 року №734/2023, остання проживає в Ізраїлі з 30.09.2016 року.

З аналізу викладеного, вбачається, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду та має двох повнолітніх доньок і одного сина, які проживають за кордоном.

Суд звертає увагу, що у даному випадку для застосування пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ слід встановити відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати ОСОБА_3 .

З 18.05.2024 діє новий Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, яким врегульовано та деталізовано процедуру надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.

Додатком 5 вказаного Порядку вказано, що особі яка зайнята доглядом та бажає отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ необхідно підтвердити неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними.

При цьому, визначено виключний перелік підстав, що можуть підтверджувати вказану обставину, а саме: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Отже, виїзд особи за кордон, яка за законом зобов`язана утримувати свого батька, вказаними нормами не визначено, як підставу неможливості виконання відповідного обов`язку.

В свою чергу, наведене кореспондує із нормами Конституції України, Сімейного кодексу України та Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Так, статтею 51 Конституції України передбачено, зокрема, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно із статтею 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" визначено, що діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Отже, обов`язок утримання батька дружини позивача - ОСОБА_3 в першу чергу покладено на його дітей, а перебування їх за кордоном не може вказувати на неможливість його виконання.

На переконання суду, позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не надано належних доказів того, що він є єдиною особою, хто може утримувати та здійснювати догляд за батьком дружини, зокрема, про неможливість здійснення такого його повнолітніми дітьми.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що на час винесення рішення у даній справі позивачем не надано доказів, які б підтверджували право на відстрочку за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Відповідно до частини 6 статті 157 КАС України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відтак, застосовані ухвалою суду від 31.07.2024 року заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович