Справа № 200/3057/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року справа №200/3057/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі №200/3057/24 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, стягнення сум,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України;

- стягнути з відповідача в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсію у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті моєму померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України. Стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» нарахованої пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті померлому брату позивача ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що право на отримання братом недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера чітко визначено законодавством, а саме у разі, якщо брат зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює або, якщо що він перебував на його утриманні. Сам лише факт проживання в одному будинку не дає підстав для отримання коштів іншої особи.

Згідно статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до пояснень позивача, у померлого спадкодавця є син та офіційна дружина, які і мають першочергове право на одержання недоотриманих сум пенсії. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). Вказані особи залучаються до спадкування за обставин, передбачених ч. 2 ст. 1258 ЦК, тобто за відсутності спадкоємців першої черги. Якщо хто-небудь зі спадкоємців першої черги живий і виявив бажання прийняти спадщину або прийняв її, спадкоємці другої черги до спадкування не залучаються. При цьому, факт їхнього не проживання разом з спадкодавцем не є підставою для порушення вимог Закону №2262 та ЦК України.

Також зазначає, що всі виконавчі документи, видані за судовими рішеннями про стягнення коштів з державного органу підлягають виконанню Державною казначейською службою України.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Відповідно до паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 також був громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Відповідно до паспортних даних брат позивача був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спорідненість позивача з його рідним братом доведена спільними батьками, про що зазначено в їхніх свідоцтвах про народження.

ОСОБА_2 значився на пенсійному обліку відповідача та мав право на пенсію за вислугу років, про що свідчить пенсійне посвідчення, видане 10.02.2007 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом ДРАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.03.2024 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Слов`янську Краматорського району Донецької області.

Довідкою Миколаївської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 20.02.2024 року підтверджено, що поховання брата позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок коштів бюджету не здійснювалося.

Відповідно до довідки Райгородоцького старостинського округу від 20.03.2024 року № 173 ОСОБА_1 мешкав і вів спільне господарство разом з рідним братом ОСОБА_2 за адресою реєстрації позивача: АДРЕСА_1 з травня 2022 року по день смерті його брата 08.02.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 200/838/23 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року та зобов`язано здійснити її перерахунок.

Після набуття законної сили рішення суду ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року, що не спростовується відповідачем.

З підстав перерахунку пенсії у ГУ ПФУ в Донецькій області виникла перед ОСОБА_2 заборгованість з невиплаченої пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 207079,98 гривень, що підтверджується листом № 0500-0203-8/18893 від 26.02.2024 року відповідача. Зокрема, ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що сума заборгованості по невиплаченій пенсії складає 207079,98 гривень та що зазначена сума пенсії буде виплачуватись за рахунок коштів Державного бюджету України в межах затверджених бюджетних призначень.

03.04.2024 року позивач засобами «Укрпошти» звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням виплатити йому недоотриману при житті суму заборгованості з пенсії померлого рідного брата ОСОБА_2 , яка не була виплачена покійному при житті в розмірі 207079,98 грн.

Однак, відповідач листом від 24.04.2024 року відмовився виплатити позивачу суму заборгованості з пенсії його померлого брата, запропонувавши звернутися до суду для заміни сторони заявника.

30 травня 2024 року адвокатом позивача надано пояснення, що ОСОБА_1 спільно проживав і вів спільне господарство разом з рідним братом - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 до самої смерті пенсіонера МВС ОСОБА_2 , здійснював захоронення брата після його смерті, що підтверджується наданою довідкою Миколаївської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 20.02.2024 року.

Щодо інших родичів, які могли б претендувати на виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за його життя повідомляє, що батьки покійного пенсіонера: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Мати - ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після початку широкомасштабного вторгнення виїхала в квітні 2022 року в російську федерацію та зараз мешкає в Горківській обл., м. Заволжжя.

Син покійного - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 в 2010 році виїхав спочатку в російську федерацію, а в дійсний час мешкає в м. Донецьк.

Згідно ст. 61 ЗУ № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року: «Суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.»

Тому сторона позивача вважає, що в зв`язку з тим, що син покійного пенсіонера ОСОБА_2 , ОСОБА_6 покинув постійне місце проживання, виїхав з України в 2010 році до російської федерації, не проживав з покійним, не здійснював за ним догляд, не вів спільне господарство, так і дружина покійного пенсіонера, - ОСОБА_5 покинула Україну вже після широкомасштабного вторгнення в квітні 2022 року, виїхала в російську федерацію, не проживала з покійним на день його смерті, не вела з ним спільне господарство і тому не мають ніяких законних прав на одержання будь - яких сум пенсії, що залишились неотриманими покійним в зв`язку з його смертю.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно з частинами 2, 3 статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Статтею 61 Закону №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібні положення передбачені також статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Наведенні приписи Законів України № 2262 та № 1058 узгоджуються із приписами ст. 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Форма цієї заяви затверджено додатком № 4 до зазначеного Порядку.

Згідно з пунктом 9 розділу II «Документи, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та виплати пенсії, допомог» Порядку 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються, у тому числі батькам або іншим членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Як зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 200/838/23 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року та зобов`язано здійснити її перерахунок. ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року, тому перед ОСОБА_2 виникла заборгованість з нарахованої, але невиплаченої пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 207079,98 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є братом померлого ОСОБА_2 , позивач надав у межах 6 місячного строку заяву про виплату неодержаної померлим пенсії.

Тобто, позивачем вчинено всі залежні від нього дії, вчинення яких передбачено законодавством для отримання неотриманої за життя померлим пенсії.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлені вимоги про виплату позивачу недотриманої пенсії його померлого брата до їх включення до складу спадщини, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні про яку зазначає відповідач, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21 та від 21.11.2023 у справі №420/25799/21.

Доводи апелянта, що право на отримання братом недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера чітко визначено законодавством, а саме у разі, якщо брат зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює або, якщо він перебував на його утриманні, колегія суддів не приймає, оскільки зазначені умови п. «д» ст. 30 Закону №2262 стосуються членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Проте, позивач, як брат померлого ОСОБА_2 , який спільно проживав разом з померлим пенсіонером МВС не належить до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а тому позивач має право на отримання його недоодержаної пенсії у відповідності до ст. 61 Закону № 2262.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі №280/1446/19, що всі виконавчі документи, видані за судовими рішеннями про стягнення коштів з державного органу підлягають виконанню Державною казначейською службою України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вказаній справі спірні правовідносини виникли між фізичною особою та органом Державної казначейської служби України щодо виконання рішення суду за виконавчим документом, який був поданий на виконання саме до Державної казначейської служби України, як органу на який Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» покладено повноваження та обов`язки щодо виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган.

У справі, яка переглядається, інший предмет та підстави позову, а вимоги заявлені до іншої юридичної особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Посилання апелянта на ст.ст. 1261, 1262 ЦК, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про виплату недотриманої пенсії його померлого брата до їх включення до складу спадщини, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі №200/3057/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі №200/3057/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко