Справа № 336/6441/24
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/67/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Притули Євгенія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2024 р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Сєдов М.В., за яким просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 137665 від 17.06.2024 р. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2024 р. інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Притулою Є.Ю. винесено постанову серії ББА № 137665 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який займаючи посаду директора ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ», 13.05.2024 р. о 17 год 20 хв. на(в) Запорізька область, Запорізький район, с. Матвіївка, вул. Центральна від буд. 41 до буд. 410, перебуваючи відповідальною посадовою особою - директором «Дорремтехнології», за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості та не огородив засобами регулювання дорожнього руху, чим порушив правила, норми та стандарти утримання доріг, п.п. 5.2.1 та 5.2.2. ДСТУ 3587-22, п.2 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» та п.п. 1.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Згідно з зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020,00 грн.

Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03.07.2024 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 17.07.2024 р..

09.07.2024 р. на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Сєдова М.В. про проведення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

17.07.2024 р. до суду надійшов відзив відповідача Департаменту патрульної поліції на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без їх участі.

Ухвалою суду від 17.07.2024 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання відкладено на 30.08.2024 р..

30.08.2024 р. представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Просить позов задовольнити.

Відповідач - інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Притула Є.Ю. та представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ст.194 КАС України.

На підставі п.1 ч.3 ст.205 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.06.2024 р. інспектором ВБДР УПП в запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Притулою Є.Ю. було винесено постанову серії ББА № 137665 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 13.05.2024 р. о 17 год. 20 хв. по вул. Центральній від будинку № 41 до будинку № 410 в селі Матвіївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , перебуваючи відповідальною посадовою особою - «Директор «Дорремтехнології», за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості та не огородив засобами регулювання дорожнього руху, чим порушив правила, норми та стандарти утримання доріг, п.п. 5.2.1 та 5.2.2. ДСТУ 3587-22, п.2 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» та п.п. 1.5 ПДР.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими, речовими і електронними засобами;

- висновками експертів;

- показаннями свідків.

Статтею 72 ч. 2 цього ж Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 140 ч. 1 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даним складом, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Зі змісту ч.1 ст.140 КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, серед іншого при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором ВБДР УПП в Запорізькій обл. ДПП не дотримано вказаних приписів законодавства в частині належних та допустимих доказів якими-б підтверджувалась вина ОСОБА_1 , у порушенні вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП., що підтверджується наступними, наданими позивачем доказами:

- 13.05.224 року між ДП «Місцеві дороги Запорізької області» та ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ» укладено договір № 13/05-ЕУВЛ (далі за текстом Договір) про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області (у межах підконтрольних територій України), згідно з умовами якого Виконавець ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ» в особі директора ОСОБА_1 зобов`язався надати Замовнику послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області (у межах підконтрольних територій України) згідно ДК 021:2015 код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку, електропередач, шосе доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь. На підставі укладеного Договору, відповідно до вимог наказу № 58 від 10.07.2023 р., директором Замовника ДП «Місцеві дороги Запорізької області» 20.05.2024 р. видано ордер на право надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області (у межах підконтрольних територій України) згідно ДК 021:2015 код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку, електропередач, шосе доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь. Згідно з умовами Ордеру дорога С080502 /М-18/ - Кам?яне, км 0+000 - км 6+900 протяжністю 15.7 км. увійшла до переліку доріг на яких надаються послуги з їх експлуатаційного утримання. Зазначеним Ордером визначено відповідальну особу начальника дільниці ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ» ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

КУпАП не містить визначення терміну «посадова особа», тому, як роз`яснює Міністерство юстиції України листом від 03.11.2006 №22-48-548, для визначення цього терміну слід керуватися положеннями інших нормативноправових актів.

У пункті 1 та 2 Примітки до статті 364 КК України містяться поняття службової особи. Так, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційнорозпорядчих чи адміністративногосподарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

Організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності; Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Таким чином, з наданих ОСОБА_1 договору та ордеру вбачається, що директор ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ» ОСОБА_1 не є посадовою особою, до компетенції якої входить відповідальність за експлуатаційне утримання дороги С080502 /М-18/ - Кам?яне, км 0+000 - км 6+900 протяжністю 15.7 км.

В постанові ББА №137665 від 17.06.2024 р. зазначено назву населеного пункту та здійснено прив`язку до номерів будинків. У відповідності до договору про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області (у межах підконтрольних територій України), наявний чіткий перелік доріг, які передані в експлуатацію ТОВ «ДОРРЕМ ТЕХНОЛОГІЇ», серед цього переліку відсутня назва, зазначена інспектором в постанові, що оскаржується. Таким чином, ідентифікувати дорогу, за порушення норм утримання, експлуатації та забезпечення засобами регулювання дорожнього руху, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, неможливо.

Приписами статті 90 КАС України регламентовано, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження вчиненого позивачем правопорушення належних та допустимих доказів відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 132 КАС України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 132, 139 КАС України, ЗУ «Про судовий збір». Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 р. у справі №21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

13.05.2024 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Сєдовим М.В. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 13-05.

Відповідно до Акту № 1 виконаних робіт за договором про надання послуг до договору № 13-05 від 13.05.2024 р., який містить відомості щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати на правничу допомогу складають 6000 грн..

Відповідно до ч. 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою цієї статті, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що справа не є складною, а отриманий адвокатом гонорар, вочевидь, не є співмірним із складністю справи, ціною позову та/або значенням справи для сторони.

Аналізуючи доводи представника позивача, виходячи із загальних засад законодавства з адміністративного судочинства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судові витрати в сумі 1211,20 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у розмірі 2000 грн..

У зв`язку із перебуванням 03.09.2024 р. судді у відпустці, повний текст рішення складено 04.09.2024 р..

Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Притули Євгенія Юрійовича (м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 96), Департаменту патрульної поліції (м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 137665 від 17.06.2024 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Притулою Євгенієм Юрійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 , судові витрати в розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2024 року.

Суддя О.В.Дмитрюк