Справа № 520/33556/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

05 вересня 2024 р. Справа № 520/33556/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2023 позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» (далі - ТОВ «АВТО ТРЕНД», підприємство) звернувся до суду з позовною заявою до Волинської митниці, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що обрання митним органом другорядного методу визначення митної вартості за резервним методом, не відповідає відомостям, що підтверджено документально позивачем та його декларантом.

Посилається на те, що наведені відповідачем недоліки в документах позивача, які надавались до митного оформлення, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки за відсутності розбіжностей у числових значеннях вони не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

На думку позивача, вказані в гр. 33 оскаржуваного рішення, підстави його прийняття не містять обґрунтованих зауважень до наданих декларантом документів, які вплинули на правильність визначення митної вартості товару. Вказує, що позивачем для митного оформлення товару, надані всі наявні документи, які не містять розбіжностей, та були достатніми для визначення митної вартості товару.

Посилається на те, що порушення термінів поставки продавцем не можуть бути підставою для витребування митницею додаткових документів.

Також зазначає, що Законодавство України не забороняє здійснювати часткову поставку товару та не вимагає, щоб сума оплати, вказана в платіжних документах, співпадала з сумою поставки товару.

Посилається на те, що згідно вимог МК України витрати на навантаження товару мають бути включені в митну вартість товару. Чи продавець сам здійснював навантаження, чи це здійснював перевізник, в будь якому випадку на митну вартість товару це ніяк не вплинуло. Тому посилання на це в рішенні, як на підставу коригування митної вартості є необґрунтованим.

Також зазначає, що у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок коригування митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Позивач просив суд провести розподіл судових витрат у справі, стягнувши на його користь з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та витрати зі сплати судового збору.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Вказує, що спрацювання АСАУР за напрямком перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією , обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

Посилається на те, що задекларований рівень митної вартості товару позивача нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні митницями раніше.

Зазначає, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено розбіжності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів, а саме: п. 4.3 Договору поставки від 19.10.2022 № 04/2022/USD (далі- Договір) передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку не поставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ним кошти покупцю.

Вказує, що декларантом надано платіжне доручення № 48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п. 4.3 Договору. Сума оплати згідно даного платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 №8 6/2023. Вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

Також зазначає, що п. 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування. В листі-поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno-Dolhobyczow (Угринів) склала 50 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від 14.09.2023 б/н, та фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Pilzno - п/п «Краківець».

Вказує, що оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Посилається на те, що митну вартість товарів за МД № 23UA03U9 від 18.09.2023 визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі ст. 59 МК України.

Рівень митної вартості становить 4.22 дол. США за кг (МД від 08.09.2023 № UA 205050/2023/061263). Тобто відповідно до ст. 59 МК України митним органом був застосований метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Вказує, що по МД № UA205050/2023/061263 від 08.09.2023, яка була використана митницею при коригуванні митної вартості, ввезено такий же товар «Частини гальмової системи для барабанних гальм автомобілів...», на підставі того ж самого контракту № 04/2022/USD від 19.10.2022.

Зауважує, що час експорту товарів по МД, які були використані митницею при коригуванні митної вартості ввезеного товару, є максимально наближеними до експорту товару, придбаного позивачем.

Також відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено адміністративний позов ТОВ «АВТО ТРЕНД».

Судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023.

За рахунок бюджетних асигнувань Волинська митниця на користь ТОВ «АВТО ТРЕНД» стягнуто сплачений судовий збір у сумі 2 993.50 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що гр. 33 оскаржуваного рішення, підстави його прийняття не містять обґрунтованих зауважень до наданих декларантом документів, які вплинули на правильність визначення митної вартості товару. Документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять усі данні, необхідні для визначення митної вартості за 1 методом, обраним декларантом.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Волинська митниця, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «АВТО ТРЕНД» - адвокат Бондаренко І.В., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Також від представник ТОВ «АВТО ТРЕНД» - адвоката Бондаренко І.В. надійшло клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги понесені під час розгляду в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000.00 грн.

Від Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Вказує, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000.00 грн є неспівмірною.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2022 між ТОВ «АВТО ТРЕНД» (покупець) та компанією SWI Parts Sp. z.o.o (Польща) (постачальник) укладено договір поставки № 04/2022/USD (т. 1 а.с. 20-29).

Відповідно до п.1.1 Договору № 04/2022/USD постачальник зобов`язується поставляти в порядку та на умовах, визначених цим договором автомобільні запчастини у кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами та зазначеними в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього договору, з метою подальшої реалізації товарів покупцем, а покупець зобов`язується прийняти оплатити товар у порядку та на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору № 04/2022/USD перелік товару, що поставляється, його комплектність, асортимент і ціни вказані в інвойсах.

Відповідно до п.1.4 Договору № 04/2022/USD на кожну партію складається інвойс, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 04/2022/USD оплата окремих партій товару згідно цим договором здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, не пізніше 7 днів до дати поставки. Оплата здійснюється згідно проформою-інвойсом.

Відповідно до п. 3.6 Договору № 04/2022/USD постачальник несе всі ризики і витрати пов`язані з товаром, до моменту його поставки, а також витрати по навантаженню товару, всі витрати пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту та інші мита, податки та інші збори, що підлягають оплаті під час експорту товару.

Відповідно до п. 4.1 Договору № 04/2022/USD товар поставляється постачальником партіями, згідно з замовленнями покупця, на умовах FCA, Польща. Датою поставки вважати дату зазначену в CRM.

Відповідно до п. 4.3 Договору № 04/2022/USD постачальник зобов`язується здійснити поставку товару за даним договором в узгоджену сторонами дату, але не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту отримання постачальником передплати за товар. У разі не постачання оплаченого товару в строк встановлений цим договором, а також у разі дострокового розірвання договору або закінчення строку його дії постачальник зобов`язується не пізніше 70 календарних днів з моменту отримання коштів покупця, повернути отримані кошти отримані від покупця.

18.09.2023 для митного оформлення товару Позивач надав до Відповідача митну декларацію № 23UА03U9 (т. 1 а.с. 16-17).

При поданні ЕМД позивачем було надано наступні документи: (перелік наведений в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UА205050/2023/033519) (т. 1 а.с. 100-101) :

- пакувальний лист № 37/2023 від 12.09.2023 (т. 1 а.с. 31);

- рахунок-фактура № 86/2023 від 12.09.2023 (т. 1 а.с. 30);

- автотранспортна накладна № 0029/2023 від 14.09.2023 (т. 1 а.с. 43);

- декларація про походження товару № 86/2023 від 12.09.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 48 від 03.05.2023 (т. 1 а.с. 32);

- рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 813 від 14.09.2023 (т.1 а.с. 45);

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару : довідка трансп.витрат від 14.09.2023 (т. 1 а.с. 44);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 04/2022/USD від 19.10.2022 (т. 1 а.с. 20-29);

- договір (контракт) про перевезення № 13/07 від 13.07.2023 (т. 1 а.с. 39-41);

- інші некласифіковані документи : заява на перевезення № 12/09 від 12.09.2023 (т. 1 а.с. 42);

- інші некласифіковані документи : пояснення до експортної декларації від 18.09.2023 (т. 1 а.с. 35);

- інші некласифіковані документи : рахунок-проформа на оплату від 24.04.2023 (т. 1 а.с. 33);

- копія митної декларації країни відправлення № 23PL402010E1430342 від 14.09.2023 (т. 1 а.с. 34).

18.09.2023 ТОВ «АВТО ТРЕНД», було отримано електронне повідомлення (запит) митного органу (т. 1 а.с. 46-47, 133) наступного змісту: « Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, було встановлено, що документи які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме : п. 4.3 Договору поставки від 19.10.2022 № 04/2022/USD (далі- Договір) передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку не поставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ним кошти покупцю.

Декларантом надано платіжне доручення № 48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п. 4.3 Договору. Сума оплати згідно даного платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 № 86/2023. Вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

Також зазначає, що п. 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування. В листі-поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno-Dolhobyczow (Угринів) склала 50 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від 14.09.2023 б/н, та фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Pilzno - п/п «Краківець.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також містить розбіжності, необхідно згідно ст. 53 та ст. 54 МК України в 10- ти денний термін надати: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документ, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями».

18.09.2023 ТОВ «АВТО ТРЕНД» було надано лист відповідь № 7 (т. 1 а.с. 48).

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 (т. 1 а.с. 49-50) митна вартість товарів, була визначена за резервним методом.

У рішенні № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 (графа 33) митний орган зазначив наступну причину коригування: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме:

-п. 4.3 Договору поставки від 19.10.2022 №04/2022/USD (далі- Договір) передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку непоставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ніш кошти покупцю. Декларантом надано платіжне доручення № 48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п. 4.3 Договору. Сума оплати згідно даного платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 № 86/2023.

Вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

- п. 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування.

- в листі- поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno- Dolhobyczow (Угринів) склала 50 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від 14.09.2023 б/н, та фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Pilzno- п/п «Краківець».

В рішенні зазначено, що згідно п. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно ст. 54 МК У митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ніш особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження .митної вартості товару, не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст. 53 та ст. 54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (заявку); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається;?(виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9)висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Решту відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в листі від 18.09.2023 № 7.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ1994, МК України, вимогами ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст.53 МК України, Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Митну вартість визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС.»

Рівень митної вартості становить 4.22 дол. США за кг.

Джерелом інформації для даного рішення по товару: МД від 08.09.2023 № U205050/2023/061263.

ТОВ «АВТО ТРЕНД» було отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2023/033519 (т. 1 а.с. 100-101).

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України: неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст. 53 МК України».

18.09.2023 відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України позивач подав нову митну декларацію № 23UА07U0 (т. 1 а.с. 53-54).

06.11.2023 ТОВ «АВТО ТРЕНД» подано Заяву № 06/11-1 в порядку ст. 55 МК України (т. 1 а.с. 55).

16.11.2023 № 73-15/14202 митним органом рішення про визначення митної вартості від № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 залишено без змін (т. 1 а.с. 128-131).

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

На виконання ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень ч. 3 ст. 58 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Положеннями ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

За правилами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту ст. 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема,:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як передбачено ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст. 53 цього Кодексу. Або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17, від 30.07.2024 у справі № 420/32440/23.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-498а15 та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з наявністю в ЄАІС Держмитслужби України цінової інформації щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено.

Судом встановлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів позивача відбулось спрацювання основних профілів ризику, згенерованих АСУР, зокрема, за кодами 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості), 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів)».

Крім цього, при перевірці заявленої митної вартості товарів позивача посадовою особою митниці відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичні рекомендації), було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, по яких спрацювали ризики АСУР, з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено у максимально наближений час.

Щодо встановлено в оскаржуваному рішенні порушення, а саме : «п. 4.3 Договору поставки від 19.10.2022 № 04/2022/USD передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку не поставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ним кошти покупцю. Декларантом надано платіжне доручення № 48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п. 4.3 Договору.»

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу умови поставки безпосередньо ціни товару не стосуються. Колегія суддів зазначає, що порушення продавцем термінів поставки ніяким чином не впливають на митну вартість товару та мають відношення тільки до взаємовідносин між продавцем та покупцем товарів. У зв`язку з цим, відомості про терміни поставки товару не повинні братися митним органом до уваги при здійсненні контролю за митною вартістю товарів, а відтак порушення термінів поставки не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім того, у розділі 6 Договору поставки № 04/2022/USD визначено умови, за яких покупець (позивач) може заявити претензії продавцю за цим договором (пункт 6.2).

Матеріали справи не містять інформації про наявність у покупця (позивача) до продавця за договором претензій у зв`язку із порушенням строків поставки товару.

В даному випадку, порушення термінів поставки товару, жодним чином не впливає на визначення декларантом митної вартості товару та не спростовує правильності її визначення та, відповідно не може бути підставою для витребування митницею додаткових документів у декларанта. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано.

Щодо встановлено в оскаржуваному рішенні порушення, а саме: сума оплати згідно платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 № 86/2023, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно платіжного доручення № 48 від 03.05.2023 ТОВ «АВТО ТРЕНД» було перераховано продавцю 29 660.00 доларів США за барабан гальмівний у кількості 2 000 шт. (т. 1 а.с. 32).

Платіж здійснено на підставі контракту та виставленого продавцем рахунку- проформи № 0000-0000021 від 24.04.2023 (т.1 а.с. 33), про що свідчить графа «призначення платежу».

Проте, продавцем було здійснено часткову поставку товару та поставлено барабан гальмівний у кількості 1712 шт., на підтвердження чого було видано Інвойс № FЕ 86/2023 від 12.09.2023 на суму 25 388.96 доларів США. Вартість одного гальмівного барабана не змінилась та лишилась нарівні 14.83 дол. США (т.1 а.с. 30).

До митного органу при митному оформленні декларантом було подано: інвойс № FЕ 86/2023 від 12.09.2023 на суму 25 388.96 дол. США, платіжне дорученні № 48 від 03.05.2023 на суму 29 660.00 дол. США, рахунок - проформа № 0000-0000021 від 24.04.2023 на суму 29 660.00 доларів США.

Також ТОВ «АВТО ТРЕНД» під час митного оформлення товару надавались пояснення продавця до експортної декларації від 18.09.2023 (т.1 а.с. 35).

Додатково ТОВ «АВТО ТРЕНД» надані відповідні роз`яснення разом с заявою № 06/11-1 від 06.11.2023 в рамках ст. 55 МКУ.

Колегія суддів зазначає, що законодавство України не забороняє здійснювати часткову поставку товару та не вимагає, щоб сума оплати, вказана в платіжних документах, співпадала з сумою поставки товару.

Також судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні як одну з підстав коригування митної вартості товару відповідачем вказано, що вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

Колегія суддів зазначає, що митна декларація країни відправлення була складена у Польщі постачальником і вартість товарів в декларації зазначена в злотих (105 141.00). Вартість же товарів в інвойсі вказана у дол. США (25 388.96).

Згідно наданих матеріалів, роз`яснення з цього приводу надавалось продавцем (SWI Parts Sp.z.o.o) у листі-роз`ясненні від 18.09.2023, який було подано позивачем до митниці при митному оформлені товару (т.1 а.с. 35).

В своєму листі-роз`ясненні щодо експертної декларації від 18.09.2023 продавець (SWI Parts Sp.z.o.o) зазначив, що по даній поставці сума товару згідно інвойсу склала 25 388.96 дол США, сума транспортних витрат до кордону склала 50 дол. США, сума в експортний декларації відображена в польських злотих. Курс злотого к долару США на момент оформлення був 4.1438.

Тобто розрахунок митної вартості для постачальника такий = 25 388.96 + 50.00 = 25 438.95 дол.США митна вартість товару в Польщі. В переводі на дол.США вартість складає : 25 438.95 х 4.1438 = 105 413.96 злотих.

В експортній митній декларації зазначено з округленням - 105 414.00 злотих.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи, наданий продавцем (SWI Parts Sp.z.o.o) лист-роз`яснення від 18.09.2023, колегія суддів дійшла висновку, що розбіжностей між вартістю товарів згідно митної декларації країни відправлення та інвойсом не має.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що в листі - поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno-Dolhobyczow (Угринів) склала 50.00 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від б/н, та те, що фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Pilzno - п/п «Краківець», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з п. 4.1 Договору № 04/2022/USD товар поставляється постачальником партіями, згідно з замовленнями покупця, на умовах FCA, Польща.

Тобто, ТОВ «АВТО ТРЕНД» несе витрати на доставку товару, а також сам укладає договір з перевізником товару.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АВТО ТРЕНД» для доставки товару від продавця 13.07.2023 уклав договір перевезення № 13/07 з ФО-П Озимок О.І.

ФО-П Озимок О.І на підтвердження транспортних витрат до кордону з Україною надав ТОВ «АВТО ТРЕНД» довідку про транспортні витрати, яка підтверджує понесені позивачем транспортні витрати (т.1 а.с. 44).

Колегія суддів зазначає, що в листі роз`ясненні від 18.09.2023 б/н, що наданий продавцем для пояснення розбіжностей у валюті в експортній декларації, вказана сума транспортних витрат (50.00 дол. США), яка до взаємовідносин ТОВ «АВТО ТРЕНД» та ФО-П ОСОБА_1 не має ніякого відношення.

Як вже було зазначено вище, зазначена продавцем у листі роз`ясненні від 18.09.2023 сума транспортних витрат до кордону склала 50 дол. США була врахована при визначені митної вартості товару у Польщі. В листі довідці вона зазначена для роз`яснення суми, вказаній в митній декларації країни відправлення.

Щодо маршруту поставки, позивач зазначає, що в листі-поясненні продавця від 18.09.2023 був зазначений той маршрут перевізника, яким він збирався їхати та про який повідомив продавця заздалегідь Pilzno (Польща) -Dolhobyczow (Угринів). Але цей маршрут змінився зважаючи на ситуацію на пунктах пропуску на кордоні з Україною.

Як вбачається з довідки про транспортні витрати визначний маршрут : Pilzno (Польща)-п/п Краківець - Корчова- м. Харків.

Крім того, пояснення з цього приводу надані позивачем у заяві № 06/11-1 від 06.11.2023, надісланою до відповідача в рамках ст. 55 МК України.

Додатково до заяви № 16/11-1 ТОВ «АВТО ТРЕНД» було надано Акт здачі приймання робіт № 813 з ФО-П ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 59).

Щодо встановлено в оскаржуваному рішенні порушення, а саме: що п 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) термін FCA (FREE CARRIER (...named place) «франко-перевізник» (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому, вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі

Пунктом а.3 Інкотермс за умовами поставки FCA передбачено, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.З "а". Також, за вказаних умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу.

Згідно з п. а.4. розділу FCA продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

У постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 0440/5532/18 зазначено, що якщо поставка імпортованих платником товарів охоплює вартість завантаження та навантаження товару у постачальника і вартість пакування та маркування, то сторони контракту мають право встановити, що вартість упаковки та маркування входить до вартості товару, якщо інше не обумовлено в специфікаціях. Згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту така ціна товару включає вартість пакування, у зв`язку з чим, згідно з положеннями підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, під час визначення митної вартості ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до п. 3.6 Договору № 04/2022/USD постачальник несе всі ризики і витрати пов`язані з товаром, до моменту його поставки, а також витрати по навантаженню товару, всі витрати пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту та інші мита, податки та інші збори, що підлягають оплаті під час експорту товару.

Отже, навантажувальні роботи здійснюються відправником/постачальником, з огляду на що вартість таких витрат не має включатись до транспортних витрат, які поніс позивач.

Оскільки, як установлено судом апеляційної інстанції, поставка товару за договором була здійснена у тарі постачальника товару, за умовами договору витрати на упаковку, маркування, навантаження вже включені у вартість товару, а страхування товару не здійснювалося, колегія суддів погоджується з висновками митного органу, що зазначені вище витрати входять у ціну товару.

При цьому, як вже було зазначено вище, в своєму листі-роз`ясненні щодо експертної декларації від 18.09.2023 продавець (SWI Parts Sp.z.o.o) зазначив, що по даній поставці сума товару згідно інвойсу склала 25 388.96 дол США, сума транспортних витрат до кордону склала 50 дол. США. Тобто сума транспортних витрат включена в митну декларацію країни відправника.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесених витрат на транспортування позивачем до суду надано : довідку від 14.09.2023 (т. 1 т. а.с. 44).

Як вбачається з даної довідки про транспортні витрати від 14.09.2023, страхування вантажу не проводилось, вартість навантаження товару входить у вартість транспортування.

Також, колегія суддів, зазначає, що заявка № 12/9 від 12.09.2023 на транспортно-експедиційне обслуговування зазначено містить п. 6 Навантаження : 13-14.09.2023 о 10:00 до 15:00, SWI Parts Sp.z.o.o., Poland 39-220, Pilzno, Stanislawa Staszica 9 (т.1 а.с. 42).

Водночас, колегія звертає увагу на те, що довідка від 14.09.2023 та заявка № 14.09.2023 не містить відомостей щодо числових значень вартості навантаження, вона лише констатує факт їх включення у вартість транспортних витрат, що не дає можливості перевірити достовірність усіх складових заявленої митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що витрати на навантаження товару є окремою складовою митної вартості відповідно до умов поставки ЕХW, а тому також потребують документального підтвердження на основі об`єктивних даних, оскільки відповідно п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, саме на декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, покладено обов`язок подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджений даних, що піддаються обчисленню.

Отже, зазначені розбіжності у документах, викликали потребу у витребовуванні додаткових документів, а вже їх ненадання стало підставою для коригування митної вартості.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач мав об`єктивні сумніви щодо достовірності наданої декларантом інформації, оскільки надані позивачем до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу під час проведення консультацій документи містили суттєві розбіжності щодо числових значень складових митної вартості товару, і позивач такі розбіжності не усунув та не підтвердив задекларовану ним митну вартість.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо правомірності визначення митної вартості товарів у зв`язку із тим, що поданими до митного оформлення документами не підтверджено митної вартості товарів відповідно до умов договору.

Колегія суддів зазначає, що декларантом не спростовано сумніви митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів, в частині необхідності включення такої складової митної вартості як вартість навантаження оцінюваних товарів, передбаченої п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України.

Щодо обраного відповідачем методу визначення митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні про коригування митної вартості № UA205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 зазначено, що «рівень митної вартості при ідентичних умовах поставки та подібній за обсягом партії товару становить 4.22 дол. США за кг (МД від 08.09.2023 № UA205050/2023/061263)» (т.1 а.с. 125).

Про подібність товару та ідентичність умов поставки свідчать і відомості із МД від 08.09.2023 № UA205050/2023/061263, на яку посилався митний орган при коригуванні вартості товарів. Так, при аналізі даної МД можна встановити, що товар є подібним, про що свідчить опис товару (графа 31/частини гальмівної системи для барабанних гальм автомобілів : арт. RT 6002+Р барабан гальмівний. Торгівельна марка : Rotinger. Країна виробник : PL. Виробник : Union Parts Sp.zo.o) та код товару (графа 33/87083099/98/0). Також при порівнянні поданої декларантом МД та МД, використаної митним органом, можна побачити, що по обох МД товар поставлявся на умовах FCA (PL Pilzno).

Вищезазначена інформація підтверджує правомірність використання митним органом МД від 08.09.2023 № UA205050/2023/061263 при здійсненні коригування митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; та Перелік додаткових складових до ціни договору.

У графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів у графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» у відповідності до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.12 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу, результати проведеної консультації, містяться причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, зазначено документи надання яких може усунути сумнів у їх достовірності та митну декларацію, яка слугувала джерелом інформації.

Щодо окремих особливостей заповнення граф рішення про коригування митної вартості товарів, у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), вказано наступне: посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оскільки митна вартість була визначена Волинською митницею за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МК України), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації, яка слугувала джерелом інформації, в рішенні також вказані.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оскільки митна декларація, на яку посилається Волинська митниця, містить відомості про використані для коригування митної вартості числові значення, таке джерело є достатнім для обґрунтування такого числового значення.

Крім того, митна вартість в оспорюваному рішенні визначалася за резервним методом, що не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів.

Резервний метод є більш гнучким і допускає недотримання однієї чи кількох вимог, визначених ст. 60 МКУ для аналогічних товарів, таких як: якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку підлягало застосуванню ст.ст. 52-64, 257, 266 МК України, оскільки коригування здійснювалося за другорядним (резервним методом), методика застосування якого викладена у статті 64 МК України і жодного відношення до визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не має.

Відповідно до положень ч.1-2 вказаної статті, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем під час здійснення митного оформлення за митною декларацією № 23UA03U9 від 18.09.2023 було виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості. В свою чергу, позивачем, на вимогу митного органу, додатково не було надано документи для підтвердження митної вартості товарів, які б усували встановлені невідповідності.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідачем роз`яснено, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана.

З огляду на наведене, у відповідача були наявні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були наявні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товару № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень МК України та Правил № 598, а тому є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, підстави для відшкодування судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу позивачу, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року по справі № 520/33556/23 скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц