Справа № 159/3514/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 159/3514/24 пров. № А/857/16871/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Коць Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2024 року у справі № 159/3514/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (головуючий суддя першої інстанції Шишилін О.Г., місце ухвалення м. Ковель, дата складання повного тексту 18.06.2024),

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2024р. близько 16 год. 35 хв. позивач рухався в м. Ковель на власному автомобілі Мерседес-Бенц, номерний знак НОМЕР_1 , по головній асфальтованій дорозі, згідно розташованого дорожнього знаку 2.3., по вул. Володимира Івасюка, яка плавно заокруглювалася ліворуч та переходила у вул. Ветеранів. Саме там його наздогнав автомобіль поліції з ввімкненими проблисковими маячками та звуковою сиреною, після чого водій зупинився. Причину зупинки старший сержант поліції ОСОБА_2 пояснив не ввімкненням покажчику повороту при повороті ліворуч.

З прийнятої поліцейським Сорочуком В.С. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2167843 від 17.05.2024 вбачається, що позивач: «керуючи транспортним засобом Мерседес-Бенц S 320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 01.05.2024р. 16:35 в м. Ковель, вул. Івасюка, 21, не подав світовим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п. 9.2.6 ПДР Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що застосований штраф в сумі 510 грн».

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому вказав, що інкримінованому йому правопорушення не вчиняв оскільки рухався по головній дорозі і не змінював напрямків руху або проїзду перехресть, тому не зобов`язаний був вмикати покажчики повороту. Крім того, відповідач, розглянув справу в порушення порядку повідомлення позивача про розгляд справи про притягнення за адміністративне правопорушення та за його відсутності. Оскільки він на місці вчинення правопорушення вину не визнавав, поліцейський безпідставно не склав протокол про адміністративне правопорушення. За таких умов вважає постанову відповідача незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ковельський міськрайонний суд в задоволенні позову відмовив повністю та залишив постанову інспектора УПП серії ЕНА № 2167843 від 17.05.2024 без змін.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2024р. у справі № 159/3514/24 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2167843 від 17.05.2024. Окрім цього, просить покласти на відповідача та стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 рухався в м. Ковель по головній асфальтованій дорозі, згідно розташованого там дорожнього знаку 2.3., по вул. Володимира Івасюка, яка плавно заокруглювалася ліворуч та переходила у вул. Ветеранів, не здійснював маневру перестроювання, повороту або розвороту, лише при здійснені яких п. 9.2.6. ПДР зобов`язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту, а тому, проїжджаючи по ділянці заокруглення головної дороги із зміною напрямку самої дороги, а не зміноючи напрямку руху автомобіля, який по ній рухався, ОСОБА_1 не був зобов`язаний включати світлові покажчики поворотів.

Окрім того, на думку апелянта, поліцейський ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 6 ст. 258 КУпАП та в п. 3 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» і не мав права складати відносно ОСОБА_1 постанову, а був зобов`язаний скласти протокол з подальшою передачею його для вирішення своєму керівнику, оскільки, ОСОБА_1 заперечував інкриміноване йому порушення п. 9.2.6 ПДР.

Апелянт також вказує, що поліцейський ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП та п. 8 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно якої за відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки, розглянув справу 17.05.2024р. без участі ОСОБА_1 , незважаючи на заявлене клопотання останнього призначити розгляд справи на 17.06.2024, враховуючи його перебування за межами України 17.05.2024р., що позбавило позивача можливості скористуватися юридичною допомогою адвоката.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача Хохлов В.О. брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання на офіційні електронні адреси, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч. 5 ст. 286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 2167843 від 17.05.2024 відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення. Підставою стало те, що позивач 01.05.2024 о 16:35 годин в м. Ковель на вулиці Івасюка 21, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.9.2б ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В п. 7 зазначено, що до постанови додаються: відео з н.к., відео з реєстратора, повідомлення. У п. 8 зазначено, що позивач на розгляд справи не з`явився. Відомостей про направлення постанови поштою п. 9 не зазначено.

Позивач стверджує, що постанову та додані до неї матеріали він отримав у відповідь на адвокатський запит листом від 22.05.2024. У зв`язку із чим позивачу ухвалою від 10.06.2024 поновлено пропущений строк на оскарження постанови. Відповідач при розгляді справи підстави поновлення вказаного строку будь-якими доказами не спростував.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відео на DVD-R диску, наданому позивачем, підтверджує факт того, що позивач, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя, позначеного дорожнім знаком 2.3. «Головна дорога», а також табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги», не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку свого руху ліворуч та не виконав вимоги п.9.3. ПДР як альтернативу. У зв`язку із чим порушив вимоги п.9.2б ПДР України.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст. ст. 122, КУпАП, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У ч. 6 ст. 258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 №1395 передбачено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2. розділу ІІІ), без складання відповідного протоколу. (п.4 розділ 1)

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.1 ПДР останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 9.2. ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4. ПДР, Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на підставі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, як підтверджується обставинами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз норм ПДР, наведених у п. 9.2.б. та 9.4, свідчить, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту до початку маневру перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до «Національних стандартів України. Знаки дорожні. Загальні технічні умови Правила застосування ДСТУ 4100-2002» знак 2.3 «Головна дорога» повинен застосовуватись для позначення ділянки дороги, під час руху якою транспортні засоби мають переважне право проїзду перехрестя, і установлюється на початку такої ділянки дороги.

Згідно розділу 33 ПДР «Дорожні знаки», по знаку пріоритету 2.3. «Головна дорога» - «Надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть».

Згідно підрозділу 7 «Таблички до дорожніх знаків» розділу 33 ПДР Табличка 7.8. «Напрямок головної дороги» вказує напрямок головної дороги на перехресті та застосовується із знаками 2.1-2.3.

Згідно підрозділу 2 «Знаки пріоритету» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР:

2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

2.3 «Головна дорога». Надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

Крім того, ДСТУ 4100-2002 в розділі 14.9 «Таблички до дорожніх знаків» дає чітке визначення підстав для застосування табличок: п. 14.9.1 «Таблички до дорожніх знаків застосовують для уточнення, обмеження дії інших дорожніх знаків».

На думку колегії суддів, наведене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що знак 2.3 з табличкою 7.8 обов`язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок, оскільки таблички застосовуються лише для уточнення, обмеження дії інших дорожніх знаків.

Відеозапис на DVD-R диску, що міститься в матеріалах справи, підтверджує факт того, що позивач ОСОБА_1 рухався в м. Ковель по головній асфальтованій дорозі, згідно розташованого там дорожнього знаку 2.3., по вул. Володимира Івасюка, яка плавно заокруглювалася ліворуч та переходила у вул. Ветеранів, не здійснював маневру перестроювання, повороту або розвороту. Лише здійснюючи вказані маневри, водій повинен дотримуватися вимог п. 9.2.б ПДР, що зобов`язує його подавати сигнали світловими покажчиками повороту.

Саме тому колегія суддів приходить до висновку, що проїжджаючи по ділянці заокруглення головної дороги із зміною напрямку самої дороги, а не зміною напрямку руху автомобіля, який по ній рухався, ОСОБА_1 не був зобов`язаний вмикати світлові покажчики поворотів. Відповідно, суд апеляційної інстанції констатує відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у діях позивача.

Щодо порушення поліцейським ОСОБА_2 вимог КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (далі Інструкція) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що поліцейський ОСОБА_2 порушив вказані законодавчі вимоги оскільки, розглянув справу 17.05.2024 без участі ОСОБА_1 , незважаючи на заявлене клопотання останнього призначити розгляд справи на 17.06.2024, враховуючи його перебування за межами України 17.05.2024, що позбавило позивача можливості скористуватися юридичною допомогою адвоката.

Крім цього, апеляційний суд зауважує, що саме Повідомлення про запрошення до підрозділу поліції містить попередження про те, що « у разі Вашого неприбуття та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення розглядатиметься відповідно до вимог статті 286 КУпАП» і саме на цьому повідомленні ОСОБА_1 написав власноручно клопотання про перенесення розгляду справи.

Констатуючи таке порушення, суд апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-a про те, що «ненадання інспектором можливості реалізувати клопотання особи про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв всупереч порядку, передбаченому законами України та неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить повернути сплачений судовий збір при поданні позовної заяви та апеляційної скарги. Сплата судового збору за подання позовної заяви в розмірі 605,60 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 8 від 28.05.2024 (а.с. 8). Сплата судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 918,40 грн підтверджується квитанцією від 21.06.2024 (а.с. 46).

Отже, сума судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачеві за подання заяв по суті в суді першої та апеляційної інстанції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, становить 1523,90 грн.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2024 року у справі № 159/3514/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2167843 від 17.05.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1523 ( одна тисяча п`ятсот двадцять три ) грн. 90 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.09.2024