Справа № 160/9606/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2024 рокуСправа №160/9606/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
12 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі;
- зобов`язати Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), але не більш як за шість місяців, за період з 01 березня 2023 року по 29 березня 2024 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року№ 100;
- зобов`язати Головне Управління Держаної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. Згідно витягу з наказу №94 від 01.03.2023 року полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області на підставі наказу ДСНС України від 06.01.2023 року №10 виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, з правом носіння форменого одягу, 01.03.2023 року. Позивач стверджує, що за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року йому не в повному обсязі була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. При цьому, відповідач не нарахував та не виплатив його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку, а тому, з урахуванням ст.116, 117 КЗпП України він має право на виплату середньомісячного середнього заробітку за весь час затримки виплати, а саме з 01 березня 2023 року по 29 березня 2024 року, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
На виконання ухвали суду від 19.04.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Єрьоміної В.А., 06.05.2024 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 14 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №160/9606/24 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для надання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання пояснень щодо позову.
- довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням (з деталізацією), у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 року №100, із визначенням середньоденного грошового забезпечення;
13 серпня 2024 року на адресу суду від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 02.08.2024 року.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.
Витягом із наказу №94 від 01.03.2023 року (з кадрових питань (особового складу)) згідно з п. 12 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, з правом носіння форменого одягу, з 01.03.2023 року.
Підстава: наказ ДСНС України від 06.01.2023 №10.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі № 160/15492/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області () щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області () здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області () щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 01.12.2018 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області () здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.12.2018 в сумі 17534,43 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року по справі № 160/15492/23 апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 р. в адміністративній справі №160/15492/23- залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 р. в адміністративній справі №160/15492/23 - залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 29.03.2024 року, на розрахунковий рахунок позивача було перераховано суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року у розмірі 98 278,37 грн., що підтверджується випискою з його карткового рахунку.

Відповідно до довідки №249 від 09.08.2024 року грошове забезпечення позивача за січень 2023 року складає 45 044,00 грн., за лютий 2023 року складає 45 044,00 грн. Середньоденне грошове забезпечення, за останні два місяці перед звільненням, складає 1501,47 грн.

Позивач вважає, що оскільки виплату індексації грошового забезпечення відповідач у день його звільнення не провів, то він відповідно до статті 117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати компенсації, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Частинами 1, 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Суд враховує, що вищевказаними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку з особою, звільненою з військової служби, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України, оскільки загальні норми підлягають застосуванню лише за умови неврегульованості правовідносин нормами спеціального законодавства. Верховний Суд у постановах від 31.10.2019 року у справі №825/598/17, від 31.10.2019 року у справі №2340/4192/18 зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини. Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.

Відповідно частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України (редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Так, згідно статті 117 Кодексу законів про працю України в (редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статті 117 Кодексу законів про працю України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, не має значення чи роботодавець добровільно виплатив заборгованість із заробітної плати чи на виконання рішення суду, у випадку затримки розрахунку при звільненні працівника до роботодавця застосовуються санкції, передбачені статті 117 Кодексу законів про працю України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 810/451/17 зауважила, що за змістом частини 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Отже, позивач має право на виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд зазначає, що день звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року по справі №821/1226/16).

Саме в цей день (день звільнення, або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі статті 116 Кодексу законів про працю України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Витягом із наказу №94 від 01.03.2023 року (з кадрових питань (особового складу)), згідно з п. 12 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, з правом носіння форменого одягу, з 01.03.2023 року.

Відтак строк затримки по виплаті заробітної плати (в даному випадку - індексації грошового забезпечення) слід рахувати з 02.03.2023 року, адже відповідальність за порушення зазначених норм починається з наступного дня після не проведення зазначених виплат.

Оскільки відповідач здійснив виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року у розмірі 98 278,37 грн. лише 29.03.2024 року, то останній день затримки у розрахунку є 28.03.2024 року.

Отже, строк затримки розрахунку розпочався 02.03.2023 року та закінчився 28.03.2024 року.

Оскільки відповідачем не було здійснено своєчасний розрахунок при звільненні в частині виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року, і виплату такої було проведено лише 29.03.2024 року, останній мав виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.08.2020 року у справі № 813/851/16, відповідно до яких суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Таким чином, для повного і належного захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача конкретно визначену суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Абзацом 3 пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що відповідач провів остаточний розрахунок з позивачем 29.03.2024 року шляхом виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.12.2018 року у розмірі 98 278,37 грн.

Відповідно до довідки №249 від 09.08.2024 року грошове забезпечення позивача за січень 2023 року складає 45 044,00 грн., за лютий 2023 року складає 45 044,00 грн. (за два місяці перед звільненням), а всього у розмірі 90 088,00 грн.

Вказані місяці налічують 59 календарних днів.

Середньоденний заробіток позивача складає 1526,91 грн. (90 088,00 грн. : 59 календарних днів = 1526,91 грн.).

Суд звертає увагу на те, що при обрахуванні середньоденного заробітку позивача відповідачем у довідці №249 від 09.08.2024 року помилково було визначено суму - 1501,47 грн. Між тим, оскільки січень та лютий 2023 року разом нараховують 59 а не 60 календарних днів, тому середньоденний заробіток позивача складає - 1526,91 грн., який буде врахований судом при винесенні рішення по даній справі.

При цьому суд враховує, що приписами статті 117 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавець обмежив виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шістьма місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Аналогічний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі №560/11489/22, від 30 листопада 2023 року у справі №380/19103/22, від 29 січня 2024 року у справі №560/9586/22.

Зважаючи на викладене, за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку (середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців) становить 280 951, 44 грн. (1526,91 грн.* 184 календарних днів).

За таких обставин, враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, та стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року у розмірі 280 951, 44 грн. з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до ст. 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону №2050-III Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення)

Статтею 4 Закону №2050-III встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно п. 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до п. 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: сума індексації грошових доходів громадян.

Згідно із пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.03.2023 року у справі №620/7687/21.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 29.03.2023 року у справі №120/9475/21-а в подібних правовідносинах зроблено висновок про те, що особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Суд зауважує, що цей правовий висновок зроблено саме щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовця, що змістовно підтверджує право позивача на таку компенсацію.

При цьому суд зазначає, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 24.07.2024 року у справі №520/2674/2020.

Крім того, суд звертає увагу та те, що у відповідності до правового висновку судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20, невиплата компенсації втрати доходів не потребує оформлення роботодавцем відмови у виплаті окремим рішенням.

Отже, в даному випадку не має визначального значення чи здійснив відповідач відмову у виплаті позивачу спірної компенсації, оскільки така виплата є імперативним обов`язком відповідача, який має встановлений порядок виконання компенсація сплачується в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості. Як наслідок, здійснивши виплату позивачу заборгованість 29.03.2024 року, відповідач в силу закону та незалежно від подання позивачем окремої заяви з цього приводу, мав обов`язок в березні 2024 року здійснити виплату позивачу відповідної компенсації. Проте, докази виплати такої компенсації в березні 2024 року, а також станом на дату постановлення цього рішення, відсутні.

Як було встановлено судом, індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2018 року відповідач позивачу не нараховував та при звільненні 01.03.2023 року, не виплатив. Індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2018 року позивачу була виплачена лише 29 березня 2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі №160/15492/23.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, виплаченої 29.03.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі №160/15492/23 та зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, виплаченої 29.03.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі №160/15492/23.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 12.07.2024 року у справі №160/23165/23.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Держаної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, суд зазначає, що не знаходить підстав для нарахування компенсації втрати доходів на суму невиплаченої компенсації індексації грошового забезпечення саме з 01 січня 2016 року, оскільки остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем повинен був бути здійснений в день звільнення, тобто 01.03.2023 року, у зв`язку із чим, компенсація повинна бути нарахована в період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл витрат здійснюється у відповідності до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (вул. Короленка, 4, м. Дніпро, 49600, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року у розмірі 280 951, 44 грн., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, виплаченої 29.03.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі №160/15492/23.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2023 року по 28.03.2024 року, виплаченої 29.03.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі №160/15492/23.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (вул. Короленка, 4, м.Дніпро, 49600, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева