Справа № 400/2713/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/2713/24

Головуючий в 1 інстанції Брагар В.С. Дата і місце ухвалення: 19.07.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 26.02.2024 року № 3417-2531/3-02/8- 1400/24, якими відмовлено ОСОБА_1 нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, які не підлягають оподаткуванню;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію по вислузі років період роботи з 19.03.1990 по 14.05.1996 роки в Кривоозерській селищній Раді народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області на посадах секретаря виконавчого комітету Кривоозерської селищної Ради народних депутатів та заступника голови Кривоозерської селищної Ради народних депутатів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що відповідає всім умовам, за яких Пенсійний орган мав прийняти рішення про нарахування та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 19.07.2024 р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, що підтверджується документально, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Враховуючи вищезазначене, час перебування на виборчій посаді до стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 не зараховується.

Таким чином період роботи з 19.03.1990 14.05.1996 роки, заступником голови та секретарем виконкому Кривоозерської селищної Ради народних депутатів не відноситься до закладів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 з 02.01.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Позивачка, працівник загальноосвітнього навчального закладу, працює вчителем англійської мови та має стаж роботи більше 40 років, а тому 10.02.2024 року ОСОБА_1 з особистою заявою та необхідними документами звернулася до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області про здійснення їй виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закон України №1058-IV.

Рішенням від 26.02.2024 року № 3417-2531/3-02/8-1400/24, позивачці у такій виплаті було відмовлено. В рішенні про відмову зазначено, що час перебування на виборчій посаді до стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV не зараховується. Відповідачем зазначено, що згідно Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Постанова № 1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі Постанова № 909).

Позивачка не погоджується з рішеннями Головного управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 26.02.2024 року № 3417-2531/3-02/8-1400/24, вважає його необґрунтованим, у зв`язку із чим звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції розглядаючи справу дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Також судом стягнуто на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Частиною 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV врегульовано відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 від 09.07.2003 №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням особою пенсійного віку, наявністю в особи необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція у подібній справі викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17.

Згідно пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Як встановлено з матеріалів справи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.08.1987 року, ОСОБА_1 працювала:

- 15.08.1987 - 21.03.1990 роки, що становить 2 роки 7 місяців 7 днів Кривоозерська середня школа;

- 19.03.1990 26.02.1991 роки, що становить 11 місяців 7 днів секретар виконавчого комітету Кривоозерської селищної Ради народних депутатів;

- 27.02.1991 - 14.05.1996 роки, що становить 5 років 2 місяці 18 дні секретар виконавчого комітету Кривоозерської селищної Ради народних депутатів;

- 01.09.1996 - 21.08.1997 роки, що становить 11 місяців 21 день Михалківська ЗОШ І-ІІ;

- 29.08.1997 - 31.12.2003 роки, що становить 6 років 4 місяці 3 дні ЗОШ № 2 смт Криве Озеро;

- 01.01.2004 - 31.12.2014 роки, що становить 11 років - ЗОШ №2 смт Криве Озеро;

- 12.01.2015 - 24.11.2023 роки, що становить 8 років 10 місяців 24 дні - ЗОШ № 2 смт Криве Озеро.

- з 25.11.2023 року по теперішній час ОСОБА_1 працює в Кривоозерському ліцеї № 2 Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області.

Як вбачається із записів трудової книжки, позивачка на дату досягнення пенсійного віку працювала на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Переліком № 909 визначено, що робота в загальноосвітніх навчальних закладах дає право на отримання пенсії за вислугу років та в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Тобто, посада вчителя загальноосвітнього навчального закладу значиться у Переліку №909.

В свою чергу відмовляючи у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, відповідач посилається на те, що період роботи з 19.03.1990 14.05.1996 роки, заступником голови та секретарем виконкому Кривоозерської селищної Ради народних депутатів не відноситься до закладів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Колегія суддів не приймає такі доводи апелянта та зазначає, що згідно ч. 4 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV встановлено, що час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

В статті 19 Закону України «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року № 3354-IX, зазначено, що закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно- правові акти, зазначені у пунктах 4-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно ст. 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, серед інших, особи, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, громадських об`єднаннях та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на таких посадах.

Отже, враховуючи наведене вище, ОСОБА_1 відповідає всім умовам, за яких Пенсійний орган мав прийняти рішення про нарахування та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ГУ ПФУ в Миколаївській області не приймало рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а лише надало лист на звернення позивача, оскільки Порядком №22-1 передбачено два варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Судом встановлено, що прийнятий ГУ ПФУ в Миколаївській області за наслідком розгляду заяви документ відповідає формі рішення та за своєю суттю є рішення про відмову, при цьому в самому документі відповідач сам зазначає, що у разі незгоди з прийнятим рішенням Ви можете оскаржити його до суду.

При цьому слід зазначити, що з оскаржуваного рішення вбачається, що зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника в отриманні одноразової грошової допомоги, а тому зазначаючи такі доводи в апеляційній скарзі апелянт допустив надмірний формалізм, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, оскільки такі висновки зроблені з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат. При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо не погодження з цією частиною задоволених вимог позивача щодо розподілу судових витрат.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 вересня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук