Справа № 120/8915/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

06 вересня 2024 р. Справа № 120/8915/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі- відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач 2), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.06.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.06.2024.

Ухвалою від 12.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачам строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зазначив, що при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано документів про виховання дитини до шестирічного віку, відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області також надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зазначив, що право на призначення дострокової пенсії за віком передбачено пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України №1058, зокрема таким правом користуються жінки, які народили п`ятеро або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства. Таким чином, при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку.

16.08.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, однак суд не бере її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

20.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №12 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляд заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №22 від 27.06.2024.

Рішенням мотивоване тим, що відповідно до п. 2.1 постанови № 22-1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. Відповідно до пункту 2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Вказано, що заявницею не надано довідка , що вона виховала дитину до шестирічного віку, згідно вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Пунктом 3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналогічні приписи містяться і у статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Процедура звернення особи за призначенням пенсії регламентована Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Абзацом одинадцятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону до заяви про призначення пенсії додаються такі документи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Пунктом 2.18 розділу ІІ Порядку № 22-1 встановлено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 24.01.1994 ОСОБА_2 (теперішнє прізвище позивача - ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 мав статус «дитина-інвалід», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.03.2009 , виданим Тиврівським управлінням праці та соціального захисту населення на період з 03.03.2009 по 02.01.2012 та статус «інвалід з дитинства», що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 від 22.03.2012, виданим Тиврівським управлінням праці та соціального захисту населення на період з 22.03.2012 по 31.01.2013.

Згідно медичного висновку ЛКК № 6 від 18.04.2009 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 15 років визнаний дитиною, що стала інвалідом з дитинства внаслідок аварії на ЧАЕС у віці до 18 років внаслідок Лімфоми Ходжкіна, варіант нодулярного склерозу Ш-В ст. ІІ кл.групи.

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 699550 від 03.01.2012 та виписки із Акту огляду МСЕК ОСОБА_4 03.01.2012 вперше було встановлено статус «інвалід з дитинства» ІІ групи.

Тобто, з наведеного вище, можна зробити висновок, що хвороба дитини позивача, яка у подальшому стала підставою для отримання інвалідності, була в неї від народження і постійно розвивалась.

07.06.2018 року ОСОБА_4 отримав довідку до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 078152, згідно якої, йому встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново.

12.06.2024 управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області № 35-12/8-650 підтверджено, що ОСОБА_5 (позивач ОСОБА_6 на момент перебування на обліку мала прізвище ОСОБА_7 ) перебувала на обліку в управлінні та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» отримувала державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.03.2009 по 02.01.2012.

Суд звертає увагу, що відсутність відомостей у лікарні та відсутність інформації у зв`язку із значним плином часу не можна прирівняти до відсутності факту/події. Крім того, наявними у справі доказами в повній мірі підтверджено, що хвороба дитини позивача мала вроджений характер.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуються ті обставини, що позивач є матір`ю дитини інваліда з дитинства, виховала його до цього віку, досягла 50 років та має не менше 15 років страхового стажу.

Для призначення пенсії згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачем було надано відповідачу усі передбачені нормами діючого законодавства документи.

Враховуючи викладене, позивачем доведено безпідставність відмови їй у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах як матері дитини інваліда з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка оформлена рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 22 від 27.06.2024.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд зауважує, що пенсійний орган при вирішенні питання про призначення пенсії за віком наділене дискреційними повноваженнями, при цьому, при наявності звернення, суб`єкт владних повноважень повинен самостійно прийняти рішення з урахуванням обставин, які встановлені судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.06.2024 року, як про це просила позивач.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача стягненню підлягає судовий збір в розмірі 1211.20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як суб`єкта який прийняв оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 22 від 27.06.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.06.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області майдан Свободи, Держпром, 3 під., поверх 2, м. Харків, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: