Справа № 320/40838/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року № 320/40838/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд: стягнути в дохід бюджету заборгованість на суму 19 053, 08 грн. з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач перебуває за неосновним місцем обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області та станом на дату подання позовної заяви податковий борг відповідача становить 19 053,08 грн., який виник в результаті несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань. Контролюючим органом було надіслано до відповідача податкову вимогу від 06.04.2023 №0-0919. Позивач вважає, що оскільки зазначена сума заборгованості самостійно відповідачем не сплачена, у Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області виникли правові підстави для стягнення боргу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №320/40838/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали суду від 13 листопада 2023 року було направлено на поштову адресу відповідача рекомендованим листом з відміткою про вручення, проте, таке повідомлення повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Схожу позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 05.10.2023 у справі №9901/218/21 та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 13 листопада 2023 року, у відповідності до положень Закону України «Про доступ до судових рішень», оприлюднена 13 листопада 2023 року.

Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України (http://reyestr.court.gov.ua) до внесених до такого реєстру судових рішень.

За таких обставин судом було здійснено всі заходи для реалізації відповідачем права судового захисту своїх прав та інтересів.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, то відповідно до вимог частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації (згідно інформації Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області): АДРЕСА_1 ).

Відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно, за позивачем зареєстровано об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 (тип майна: їдальня).

Судом встановлено, що сума податкового боргу у розмірі 19 053,08 грн. складається з наступного:

- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код бюджетної класифікації 18010300) на суму 9 276,00 грн., згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 12.09.2022 року №2-0907 за період 2021 року, яке було направлено до відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто до податкового органу 12.01.2023 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

- орендна плата з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010900) на суму 9 777,08 гри., згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 06.10.2022 року №2-0907 за період 2022 року, яке було направлено до відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто до податкового органу 24.11.2022 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з несплатою платником податків ОСОБА_1 узгоджених податкових зобов`язань, податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 6 квітня 2023 року № 0-0919, яка була повернута до контролюючого органу поштовою службою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Вказана вимога не оскаржувалась та не відкликалась.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пунктів 37.1, 37.2 статті 37 Податкового кодексу України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правове регулювання порядку обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, строк сплати та порядок зарахування до бюджетів передбачений ст. 266 Податкового кодексу України.

Так, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості; у відповідності до п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта житлової/нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Базовий податковий (звітний) період дорівнює року.

Податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення за місцем розташування об`єкта оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положенням Бюджетного кодексу України (пп.266.9.1 п.266.9 ст. 266; пункт «а» пп.266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України).

Правове регулювання порядку обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів передбачений ст.ст. 285 - 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Пунктом 288.2 ст.288 ПК України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п.288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення земельного податку, строк сплати та порядок зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу Згідно ст. 286.5 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцезнаходженням земельної ділянки).

Як зазначено у п. 287.5 ст. 287 ПК України орендна плата з фізичних осіб сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення - рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад за квитанцією про приймання податкових платежів.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нарахованої за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Відповідно до пункту 42.2, 42.4 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову фактичного місця розташування незнаходження прийняти документ, (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 57.2 ст.57 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий коли самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України.

Згідно п. 54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення - рішення форми «Ф» від 12.09.2022 року №2-0907 за період 2021 року, було направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто до податкового органу 12.01.2023 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання»; податкове повідомлення - рішення форми «Ф» від 06.10.2022 року №2-0907 за період 2022 року, було направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто до податкового органу 24.11.2022 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Указані рішення відповідачем ні у адміністративному, ні у судовому порядку оскаржено не було, а отже сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженою, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 6 квітня 2023 року № 0-0919, яка була повернута до контролюючого органу поштовою службою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума податкових зобов`язань з земельного податку на суму 19 053,08 грн., утворюють податковий борг відповідача, який нею не сплачено.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг з орендної плати з фізичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальній сумі 19 053,08 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що на час розгляду справи заборгованість у сумі 19 053,08 грн. відповідачем в добровільному порядку не сплачена, відповідних доказів, які б підтверджували погашення такого боргу чи спростовували доводи позивача, відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення 19 053,08 грн. з ОСОБА_1 , є обґрунтованими та позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути в дохід бюджету заборгованість на суму 19 053, 08 грн. з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Рішення складено у повному обсязі та підписано 5 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.