Справа № 580/1593/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року справа № 580/1593/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі : головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Могили І.В.,

представника позивача Кірси В.В. (за ордером),

представника відповідача Герасиміва В.Є. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тайрс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про визначення митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації,

встановив:

14.02.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Тайрс» з позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100004/2 від 02.01.2024 р. та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/000005;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100005/2 від 02.01.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/000006;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100012/2 від 04.01.2024 р. та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/000018.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що відповідно до контракту № 1 від 21.10.2020 р. та комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB010А від 03.10.2023 року ТОВ Тайрс придбало в компанії TIRELINK CO, LTD (КНР) шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів

02.01.2024 з метою митного оформлення імпорту 02.01.2024 позивач подав в електронному вигляді митну декларацію № 24UA98U8 на шини розміром 315/80R22.5-20 TL HO 102 ONYX 240 шт., які перевозилися в окремому контейнері, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 28 890,00 доларів. Загальна митна вартість товару із включенням вартості супутніх послуг становила 1 252213,30 грн. ( п. 45 декларації).

02.01.2024 з метою митного оформлення імпорту в Україну позивач подав в електронному вигляді митну декларацію № 24UA02U0 на шини розміром 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 242 шт., які перевозилися в окремому контейнері, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 32 510,00 доларів США. Загальна митна вартість товару із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 389825,42 грн. ( п. 45 декларації).

04.01.2024 з метою митного оформлення імпорту в Україну позивач подав в електронному вигляді митну декларацію № 24UA881U1 на шини розміром 385/65R22.5-20 TL HO 107ONYX - 192 шт., які перевозилися в окремому контейнері, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 28314,00 доларів США. Загальна митна вартість товару із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 222 472,67 грн. ( п. 45 декларації).

За результатами перевірки поданих митних декларацій та поданих документів митним органом були направлені повідомлення № 435027 від 02.01.2024 року, №436626 від 04.01.2024 року та №435245 від 02.01.2024 року із вимогою про надання додаткових документів ( ч. 3 ст. 53 МК України) відповідно до зазначеного переліку.

На виконання вказаних повідомлень декларантом по кожній із цих декларацій був додатково поданий Звіт про незалежну оцінку № 167 від 11.12.2023.

За наслідками розгляду наданих документів митним органом були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100004/2 від 02.01.2024, № UA209000/2024/100005/2 від 02.01.2024 та № UA209000/2024/100012/2 від 04.01.2024 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/000005; № UA209230/2024/000006, № UA209230/2024/000018.

В обґрунтування вказаних рішень відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також були встановлені розбіжності у поданих документах, а тому митна вартість не може бути визнана за заявленою декларантом вартістю, що є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ.

Також у вказаних рішеннях митний орган дійшов до висновку, що для визначення митної вартості товару неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Використано метод 2 ґ (ст. 64 МКУ).

Позивач вважає, що вказані рішення є протиправними, оскільки надані товариством документи в достатній (розумній) мірі підтверджували вартісні та кількісні показники митної вартості товарів, вказаних товариством у митних деклараціях № 24UA98U8, № 24UA02U0, №24UA88U1. Надані документи не містили розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості за основним методом, не містили ознаки підробки та містили всі необхідні відомості, що підтверджують числові та кількісні значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що дозоляло визначити митну вартість за основним методом.

Так, за висновком митного органу згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме: рахунків-фактур про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.12.2023 №28/12/03, від 28.12.2023 №28/12/01 та від 28.12.2023 №28/12/04 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом.

Також розмір транспортних витрат у рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.12.2023 №28/12/03, від 28.12.2023 №28/12/01 та від 28.12.2023 №28/12/04 непропорційно розбитий відносно всього кілометражу; Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пальномастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунки містять відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу.

Також відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) визначено, що проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу.

Також відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) Продавець надає Покупцю товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

Заперечуючи вказані висновки митного органу позивач зазначає таке.

Стосовно доводів митного органу щодо ненадання до митного оформлення сертифікату походження товару та замовлення, на підставі якого було складено проформу-інвойс, то останні не є документами, що підтверджують числові показники митної вартості товару, та не входять до переліку документів, подання яких митному органу є обов`язковим відповідно до приписів ч. 2 статті 53 МК України, або додатковими, подання яких передбачено частиною 3 статті 53 МКУ. Водночас, митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 МКУ).

Стосовно доводів митного органу про відсутність в рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг витрат на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом, то із поданих митному органу документів вбачається, що під час перевезення товару морським транспортом за комерційним інвойсом № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023 року із порту м. Qingdao CHINA до м. Гданськ ( Польща) на умовах CIF (Гданськ, Польща) вказаний товар було застраховано, а вартість страхування ( insurance ) на перевезення морським транспортом, в розмірі 150,00 доларів США ( по 50 доларів за кожний контейнер) була включена до загальної вартості Товару за вказаним комерційним інвойсом, що безпосередньо вбачається із комерційного інвойсу № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023, та передбачена положеннями міжнародного контракту № 1 від 21.10.2020. На підтвердження такого страхування митному органу також при декларуванні було надано страховий поліс ( Cargo Transportation Insurance Policy) № 0835 від 08.10.2023 р.

Отже, умови поставки за комерційним інвойсом № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023 року CIF (Гданськ, Польща) за правилами тлумачення комерційних термінів Інкотермс 2010 стосувалися виключно поставки Товару морським видом транспорту до порту призначення (м. Гданськ, Польща) та не передбачали подальше страхування товару при його перевезенні автомобільним транспортом до кордону України, або інші види страхування.

При наданні виконавцями послуг щодо розвантаження та транспортування Товару із порту призначення - м. Гданськ ( Польща) до кордону України страхування товару не здійснювалось, і такі витрати не включались ані до ціни товару, ані до складників митної вартості товару, і таке страхування товару не було обов`язковим, а тому доводи митного органу про ненадання доказів понесення таких витрат в рахунках на перевезення товару автомобільним транспортом є безпідставними, оскільки відсутній сам факт здійснення таких супутніх витрат.

Стосовно доводів щодо непропорційності формування транспортних витрат в рахунках про надані послуги із перевезення вантажу автомобільним транспортом щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину відносно всього кілометражу транспортування товару, всупереч п. 49,51 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, то правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів ( ст. 5 ГК України).

Згідно приписів статті 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання. Аналогічні норми передбачені у статті 11 ЗУ «Про ціни та ціноутворення» та статті 627 ЦК України.

Відносини із вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом як за межами України так і на території України не є предметом державного цінового регулювання.

Посилання відповідача на необхідність застосування виконавцями послуг із перевезення при встановленні вартості перевезень методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, є помилковим, оскільки вказаний наказ має лише рекомендаційний, а не обов`язковий характер, та може застосовуватися перевізниками для цілей планування, ведення облiку i калькулювання собiвартостi перевезень вантажiв i пасажирiв, робiт i послуг для забезпечення ведення бухгалтерського обліку.

При цьому собiвартiсть перевезень (робiт, послуг) - це вираженi в грошовiй формi поточнi витрати транспортних пiдприємств, безпосередньо пов`язанi з пiдготовкою та здiйсненням процесу перевезень вантажiв i пасажирiв, а також виконанням робiт i послуг, що забезпечують перевезення.

Посилання митного органу на положення п. 49 (витрати по пальному) та 51 (амортизаційні витрати) вказаних методичних рекомендацій є також безпідставними, оскільки вказані витрати є лише деякими із складових частин витрат, які можуть включатися до собівартості перевезення ( в розумінні бухгалтерського обліку ), але не є вартістю (ціною) перевезення, в розумінні вартості наданої послуги за контрактом (договором), яка може бути відмінною від собівартості перевезення, та може включати в себе не тільки собівартість перевезення, а й інші додаткові складники (прибуток, торгівельна націнка, податки тощо), а тому вказані обставини ніяким чином не підтверджують невірність формування надавачами таких послуг вартості такого перевезення, або необґрунтованості покладення позивачем вказаних витрат в складову частину вартості задекларованого товару.

Позивач жодним чином не впливає та не контролює правильності формування собівартості товару/послуг та ведення бухгалтерського обліку своїми контрагентами, а також не впливає на внутрішні організаційно-розпорядчі процедури господарської діяльності своїх контрагентів, в тому числі щодо порядку формування ними структури ціни товару та/послуг та їх вартості. Такі повноваження впливати на встановлення договірних цін та тарифів із перевезення відсутні і у митного органу.

Позивачем при декларуванні товару митному органу були надані рахунки та контракти із перевізниками товару, які підтверджують як вартість перевезення оцінюваного товару вантажним автомобільним транспортом так і зміст наданої послуги і дійсність договірних відносин із вказаними перевізниками, що є підставою для включення таких витрат до складників митної вартості товару, а тому доводи митного органу в цій частині оскаржуваних рішень є також безпідставними та нормативно не обґрунтованими.

Крім цього, принципове значення та метою митного контролю, в даному випадку є перевірка митним органом правильності визначення декларантом саме числового значення митної вартості товару, що декларується, межах переліку документів, визначених ч.2 та 3 ст. 53 МК України, а не здійснювати перевірку та надавати власний юридичний аналіз змісту господарських операцій декларанта та його контрагентів, оскільки такий контроль обмежується лише перевіркою правильності визначення числового значення митної вартості товару.

Щодо визначення митної вартості не за основним методом, то відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем.

Також у рішенні про коригування заявленої митної вартості крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Окрім цього митний орган має надати докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, проте відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Джерелом інформації для коригування митної вартості за вказаними деклараціями слугувала МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 де вартість такого товару становить 3,1 дол. США за кг (даного виду товару). Проте посилання на вказану декларацію є недостатнім для здійснення коригування за вказаним методом, оскільки не надає можливості дослідити всі істотні умови такої міжнародної операції (умови поставки, логістика, наявність супутніх витрат, які увійшли до складу товару, характер взаємовідносин сторін, вартість за одиницю такого товару згідно інвойсу тощо). При цьому важливим в даному випадку є порівняння саме умов інвойсів тотожних операцій, проформ, специфікацій, рахунків тощо, які відображують вартість за одиницю аналогічного товару або вартості супутніх послуг і їх характеристику.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 08.08.2024, зазначив, що відповідно до приписів Митного кодексу України митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Щодо непропорційного розподілу транспортних витрат відповідач зазначив, що при перевірці документів, які надаються декларантом під час митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості, посадові особи перевіряють, чи всі складові митної вартості були включені в ціну, зокрема транспортні витрати з перевезення товару, та пропорційність розподілу витрат за межами та по території України.

Відповідно до наданих документів сторони погодили умови поставки СIF Gdansk. Отже, в даному випадку позивач мав підтвердити понесені витрати з перевезення товару від порту Гданськ (Польща) до місця призначення на території України.

Так, витрати по території України не входять до складових митної вартості, проте перевірка пропорційності розподілу витрат в даному випадку викликала сумнів у митного органу з огляду на те, що дані розрахунки спрямовані на заниження рівня митної вартості.

Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65, визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, згідно з пунктом 4 яких вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень, включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального».

Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань.

Щодо рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100004/2 та № UA209000/2024/100005/2, то згідно рахунків від 28.12.2023 № 28/12/03 та від 28.12.2023 №28/12/01 відстань по іноземній території (Гданськ (Польща) м/п Дяково) 1038 км, а вартість 108 360 грн, що становить 104,39 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 51 640 грн - що становить 172,13 грн/км.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100012/2, то згідно рахунку від 28.12.2023 № 28/12/04 відстань по іноземній території (Гданськ (Польща) м/п Шегинні) 830 км, а вартість 97520 грн. - що становить 117.49 грн/км, відстань по території України 81 км, а вартість 42480 грн. - що становить 524.44 грн/км.

Вбачається, що за межами кордону України вартість перевезення за 1 км. майже в п`ять разів менша за вартість перевезення по Україні.

Таким чином, очевидним є факт, що надані рахунки на транспортні витрати містять відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу, що критично занижує рівень митної вартості.

Враховуючи наявність платних доріг за маршрутом з порту Гданськ, вартості палива за кордоном, яка в рази вища, вбачається правомірна підозра щодо заниження митної вартості, яку декларант під час митного оформлення не зміг спростувати.

Щодо суми понесених витрат на транспортно-експедиційні послуги, то позивач їх не підтвердив.

Так, Умовами поставки згідно митних декларацій є СIF GDANSK. Відповідно до положень Інкотермс -2010, CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination).) Вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення).

Термін означає, що поставка здійснена продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Ціна CIF (CIF price) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту і вартості страхування товару на користь покупця.

Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме рахунків фактури про надання транспортно-експедиційних послуг такі витрати відсутні. Таким чином, витрати на завантаження товару є складовою митної вартості товарів, в той же час, відсутнє документальне підтвердження вартості таких витрат.

В той же час, оскільки витрати на навантаження товару, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовими митної вартості, відтак, декларант зобов`язаний надати документ, у якому повинні бути зазначені відомості про витрати із навантаження та вивантаження товарів, а митний орган повинен переконатися, що про визначенні митної вартості декларантом правильно здійснено розрахунок.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для витребування додаткових документів, то декларантом до митного оформлення не було подано документів, відомості у яких підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів. Отже митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про конкретні недоліки зазначив у графі 33 оскаржуваних рішень про коригування та витребував саме ті документи, які можуть ці сумніви усунути.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для застосування резервного методу, то оскаржувані рішення про коригування митної вартості оформлені у відповідності до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.12 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору товарів. Посилання в рішеннях на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі Правила), також у рішеннях вказані номер і дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

Щодо пояснення з приводу коригувань, то Правилами чітко визначено, що такі робляться лише " щодо зроблених коригувань ". Тобто, якщо такі коригування не робились, відповідні пояснення не повинні вноситися до граф рішення.

Митна декларація, на яку посилаються рішення про коригування митної вартості товару, була оформлена митним органом на момент прийняття спірних рішень про коригування митної вартості і посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідними митними деклараціями не були в подальшому відкориговані; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися.

Митна декларація містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристики товару, а також і час імпорту.

Щодо оскарження картки відмови, то картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків.

З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, не наданням декларантом жодних додаткових документів, відповідач вважає, що обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100004/2 від 02.01.2024 року; №UA209000/2024/100005/2 від 02.01.2024 року; №UA209000/2024/100012/2 від 04.01.2024 року, а митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України».

12.08.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості товару не містили, у чому полягає обгрунтований сумнів митного органу у визначенні митної вартості товару декларантом, та які конкретно документи мають бути надані декларантом, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи, передбачені статтею 53 МК України. Крім цього такі повідомлення містили вимогу щодо надання тих документів, які вже були надані. Отже повідомлення про надання додаткових документів має формальний характер.

Щодо непропорційності розподілу транспортних витрат, то витрати позивача, які він поніс на транспортування Товару на території України, не є предметом та об`єктом митного регулювання, а тому порівнюючи витрати позивача, які він поніс на транспортування товару за межами України із тими витратами, які він поніс на транспортування товару по території України, митний орган фактично вийшов за межі митного контролю заявленої митної вартості, оскільки в даному випадку перевірятись мають лише ті числові показники витрат, які виникли до митного кордону України.

А тому для перевірки достовірності та реальності таких витрат та їх порівняння між собою мають братися числові показники тих витрат, які понесені за межами України в інших операціях за подібних, схожих умов та обставин, оскільки вартість (ціна) подібної послуги за межами та/або на території України може істотно відрізнятися в зв`язку із наявністю різних об`єктивних чинників та сформованості відповідного ринку, яким і визначається ринкова вартість послуги.

Відтак, застосування митним органом вищевказаного методу порівняння шляхом арифметичного поділу відстані перевезення на вартість перевезення за межами території України та на території України є недопустимим.

Будь якого порівняння з аналогічними послугами наданими за межами України з інших подібних операцій митний орган не наводить, отже сумнів митного органу щодо заниження позивачем вартості перевезення Товару ґрунтується виключно на припущеннях.

Стосовно доводів відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження суми витрат на навантаження, розвантаження товару в порту та витрат на страхування товару при транспортуванні до митного кордону України, то із поданих митному органу документів вбачається, що під час перевезення товару морським транспортом за комерційним інвойсом № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023 року із порту м. Qingdao CHINA до м. Гданськ (Польща) на умовах CIF (Гданськ, Польща) вказаний товар було застраховано, а вартість страхування ( insurance ) на перевезення морським транспортом, в розмірі 150,00 доларів США ( по 50 доларів за кожний контейнер) була включена до загальної вартості Товару за вказаним комерційним інвойсом, що безпосередньо вбачається із комерційного інвойсу № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023 та передбачена положеннями міжнародного контракту № 1 від 21.10.2020. На підтвердження такого страхування митному органу також при декларуванні було надано страховий поліс ( Cargo Transportation Insurance Policy) №0835 від 08.10.2023.

Отже, умови поставки за комерційним інвойсом № 23 CFUKR-LB010A від 03.10.2023 року CIF (Гданськ, Польща) за правилами тлумачення комерційних термінів Інкотермс 2010 стосувалися виключно поставки Товару морським видом транспорту до порту призначення (м. Гданськ, Польща) та не передбачали подальше страхування товару при його перевезенні автомобільним транспортом до кордону України, або інші види страхування.

Водночас, при наданні виконавцями послуг щодо розвантаження та транспортування Товару із порту призначення - м. Гданськ ( Польща) до кордону України страхування товару не здійснювалось, і такі витрати не включались ані до ціни товару, ані до складників митної вартості товару, і таке страхування товару не було обов`язковим.

Що стосується витрат на розвантаження/перевантаження Товару та інші маніпуляції із Товаром в порту призначення - м. Гданськ (Польща), то вказані витрати відображені в рахунку ( інвойс) BV/2023/12/0054 від 22.12.2023 р. ( BLUEVINTA MARCIN POCHYLSKI ) на загальну суму 3600 доларів США, який було надано митному органу при декларуванні товару, а тому посилання митного органу на відсутність документів на підтвердження таких витрат є безпідставним. Водночас слід додатково зазначити, що вказаною обставиною митний орган не обґрунтовував спірні рішення, а тому дана обставина не входить до предмета доказування в даній справі, а відтак відповідні доводи митного органу в цій частині є такими, що не стосуються предмету спору.

Щодо визначення митної вартості, то подання лише декларації як джерела визначення митної вартості товару за обраним відповідачем методом (резервний) не надає можливості дослідити всі істотні умови такої міжнародної операції (умови поставки, логістика, наявність супутніх витрат, які увійшли до складу товару, характер взаємовідносин сторін, вартість за одиницю такого товару згідно інвойсу тощо, оскільки в даному випадку важливим є порівняння саме умов комерційних інвойсів тотожних операцій та проформ, специфікацій, які відображують вартість за одиницю аналогічного товару, базису поставки, та місцезнаходження та найменування постачальника, супутніх витрат, деталізації розрахунку митної вартості ( а не механічного поділу вартості задекларованого товару на його загальну вагу, як це зробив відповідач). Тобто важливо перевірити як розрахунок, який було використано при декларуванні товару за порівняльною декларацією, так і перевірити тотожність/подібність даної міжнародної операції.

Зокрема, як вбачається із поданої відповідачем МД № UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 (яку відповідач у відзиві використовує як джерело), постачання товару здійснювалась за іншими умовами постачання FCA DE Hamdurg (Німеччина), країна експортер Німеччина, хоча умовами поставки за деклараціями позивача були CIF Гданськ (Польща), країна експорту Китай, що не може свідчити про тотожність порівняних операцій, та обґрунтованості коригування митної вартості відповідачем.

Натомість будь-яких документів, розрахунків на підтвердження застосованого відповідачем методу, який надавав би можливість дослідити та здійснити порівняння тотожності вказаних міжнародних операцій, відповідачем не надано, а усі доводи відповідача з цього приводу ґрунтуються виключно на припущеннях, і вказані недоліки не усувають.

Щодо оскарження картки-відмови, яка на думку відповідача не є рішенням контролюючого органу та не створює правові наслідки, то відмова у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу оформлюється у вигляді картки відмови, яка створює для нього правові наслідки у вигляді унеможливлення декларування товару за вказаною митною декларацією, а відтак такий документ є рішенням митного органу, який має ознаки індивідуального акту, виданого на виконання владних управлінських функцій, який підлягає оскарженню,

Ухвалою судді від 19.02.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 19.06.2024 ухвалено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні, призначено судове засідання з викликом сторін на 30.07.2024 о 14.00 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив. У задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до контракту № 1 від 21.10.2020 ( із змінами та доповненнями) та комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB010А від 03.10.2023 року ТОВ Тайрс придбало у компанії TIRELINK CO, LTD (КНР) шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів, а саме:

- Розміром 315/80R22.5-20 TL HO 102 ONYX 240 шт., вартістю 27 840,00 дол. США;

- Розміром 385/65R22.5-20 TL HO 107ONYX - 192 шт., вартістю 27 264,00 дол. США;

- Розміром 385/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 242 шт., вартістю 31 460,00 дол. США;

Всього, загальною вартістю 86 564,00 доларів США, надалі разом товар.

Умова поставки товару за даним інвойсом згідно міжнародних правил комерційних термінів (Інкотермс-2010) - CIF (Гданськ, Польща), із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна 3 000,00 доларів США ( три контейнери по 1000 доларів США за кожний) та вартість страхування 150,00 доларів США (три контейнери по 50,00 доларів США за кожний), всього на загальну вартість товару за інвойсом (із вартістю фрахту судна та страхування ), в розмірі 89 714,00 доларів США.

02.01.2024 року позивачем з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UA98U2 на шини розміром 315/80R22.5-20 TL HO 102 ONYX 240 шт, які перевозились в окремому контейнері. Митна вартість товару згідно комерційного інвойсу 28 890,00 дол. США. Загальна митна вартість Товару 1, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 252213,30 грн. ( п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією позивачем (декларантом) були надані митному органу копії документів: пакувальний лист (Packing list) б/н 03.10.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23CFUKR-LB009 25.08.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23CFUKR-LB009/1 29.09.2023; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR-LB010A 03.10.2023; коносамент (Bill of lading) 40 14.10.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 28.12.2023; інвойс BV/2023/12/0054 22.12.2023; платіжна інструкція № 178 від 08.12.2023; платіжна інструкція № 181 від 20.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №28/12/03 від 28.12.2023; прайс-лист виробника товару від 17.09.2023; страховий поліс 00835 від 08.10.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023р; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від 21.10.2020р; договір (угода, контракт) із третіми особами № 060423 від 06.04.2023; договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 08.05.2023; договір (контракт) про перевезення № 0311-22 від 03.11.2023; заявка № 1 від 22.12.2023; заявка № 2 від 26.12.2023; лист до оплати № 1 від 22.12.2023; специфікація від 03.10.2023; специфікація №1 до інвойсу від 20.12.2023; копія митної декларації країни відправлення 00088157 від 05.10.2023.

02.01.2024 року позивачем (декларантом) з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UA02U0 на шини : 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 242 шт., які перевозилися в окремому контейнері, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 32 510,00 доларів США. Загальна митна вартість Товару 3, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 389825,42 грн. ( п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів: пакувальний лист (Packing list) б/н 03.10.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23СFUKR-LB009 25.08.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23СFUKR-LB009/1 29.09.2023; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR-LB010A від 03.10.2023; коносамент (Bill of lading) 40 14.10.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 28.12.2023; декларація про походження товару (Declaration o origin) 23СFUKR-LB010A від 03.10.2323; інвойс BV/2023/12/0054 22.12.2023; платіжна інструкція № 178 від 08.12.2023; платіжна інструкція № 181 від 20.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №28/12/01 від 28.12.2023; прайс-лист виробника товару від 17.09.2023; страховий поліс 00835 від 08.10.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 07.10.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від 21.10.2020; договір (угода, контракт) із третіми особами № 060423 від 06.04.2023; договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 08.05.2023; договір (контракт) про перевезення № 0311-22 від 03.11.2023; заявка №1 від 22.12.2023; заявка №3 від 26.12.2023; лист до оплати № 1 від 22.12.2023; специфікація від 03.10.2023; специфікація до інвойсу № 1 від 20.12.2023; копія митної декларації країни відправлення 00088157 від 05.10.2023.

04.01.2024 року позивачем (декларантом) з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UA881U1 на шини: розміром 385/65R22.5-20 TL HO 107ONYX - 192 шт., які перевозилися в окремому контейнері, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 28314,00 дол. США. Загальна митна вартість, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 222 472,67 грн. ( п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством митному органу були надані копії документів: пакувальний лист (Packing list) б/н 03.10.2023; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23СFUKR-LB009 25.08.2023 ; рахунок-проформа (Proforma invoice) 23СFUKR-LB009/1 29.09.2023; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR-LB010A від 03.10.2023; коносамент (Bill of lading) 40 14.10.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 28.12.2023; декларація про походження товару (Declaration o origin) 23СFUKR-LB010A від 03.10.2023; - Інвойс BV/2023/12/0054 22.12.2023; платіжна інструкція № 178 від 08.12.2023; платіжна інструкція № 181 від 20.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 28/12/04 від 28.12.2023; прайс-лист виробника товару від 17.09.2023; страховий поліс 00835 від 08.10.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від 21.10.2020; договір (угода, контракт) із третіми особами № 060423 від 06.04.2023; договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 08.05.2023; договір (контракт) про перевезення № 0311-22 від 03.11.2023; заявка №1 від 22.12.2023; заявка №4 від 26.12.2023; лист до оплати № 1 від 22.12.2023; специфікація від 03.10.2023; специфікація №1 до інвойсу від 20.12.2023; копія митної декларації країни відправлення 00088157 від 05.10.2023;

За результатами перевірки поданих митних декларацій та поданих документів відповідач направив позивачу повідомлення №435027 від 02.01.2024, №436626 від 04.01.2024, та №435245 від 02.01.2024 року із вимогою про надання додаткових документів ( ч. 3 ст. 53 МК України), в яких було зазначено про необхідність надання наступних документів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу декларантом (позивачем) додатково надано Звіт про незалежну оцінку товару №167 від 11.12.2023, складений ТОВ «ЮК «Правозахист Україна».

Згідно ст. 57 Митного кодексу України з декларантом (позивачем у справі) проведено консультації, за результатами яких встановлено неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, згідно якої вартість такого товару становить 3,1 дол. США за кг (даного виду товару).

За наслідками розгляду вказаних документів митним органом були прийняті наступні рішення:

1. Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100004/2 (МД 24UA98U8 від 02.01.2024), підставами для прийняття якого слугували такі розбіжності у наданих позивачем (декларантом) документах на підтвердження митної вартості товару:

- згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.12.2023 № 28/12/03 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1038 км, а вартість 108360 грн що становить 104,39 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 51640 грн - що становить 172,13 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 № 28/12/03 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- у п. 5.5 зовнішньоекномічної угоди від 21.10.2020 № 1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

2. Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100005/2 (МД № 24UA02U0 від 02.01.2024), підставами для прийняття якого слугували такі розбіжності у наданих позивачем (декларантом) документах на підтвердження митної вартості товару:

- згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.12.2023 № 28/12/01 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1038 км, а вартість 108360 грн що становить 104,39 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 51640 грн - що становить 172,13 грн/км). Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 №28/12/01 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- у п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 21.10.2020 № 1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

3. Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100012/2 (МД № 24UA88U1 від 04.01.2024), підставами для прийняття якого слугували такі розбіжності у наданих позивачем (декларантом) документах на підтвердження митної вартості товару:

- згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.12.2023 № 28/12/04 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 830 км, а вартість 97520 грн що становить 117.49грн/км, відстань по території України 81 км, а вартість 42480 грн - що становить 524.44 грн/км). Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 № 28/12/04 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- у п. 5.5 зовнішньоекномічної угоди від 21.10.2020 № 1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, передбачений частиною 2 статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 вказаної статті).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 вказаної статті).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 вказаної статті визначені права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, зокрема:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 7 вказаної статті у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Отже за змістом вказаних приписів контроль за визначенням митної вартості покладено на митні органи; у разі виявлення розбіжностей у поданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявності ознак підробки документів або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари митний орган має право надати декларанту або уповноваженій ним особі письмову вимогу про надання додаткових документів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Умови застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) передбачені статтею 58 МК України.

Так згідно частини 2 вказаної статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно частини 5 вказаної статті ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Судом встановлено, що згідно митних декларацій № 24UA98U8, №24UA888U1 та №24UA02U0 митна вартість товару була визначена декларантом (позивачем) за основним методом за ціною договору та включала ціну товару згідно комерційного інвойсу, до якої також входили витрати на доставку товару морським транспортом до порту Гданськ, Польща та витрати на страхування товару під час морського перевезення до порту Гданськ, Польща; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів у порту Гданськ, Польща; витрати на транспортування на митну територію України.

Як вбачається зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості, за висновком відповідача позивач не включив до митної вартості товару витрати зі страхування товару під час перевезення товару з м. Гданськ, Польща до митного кордону України автомобільним транспортом.

Згідно ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже витрати на страхування включаються до митної вартості товару у разі його здійснення.

Судом встановлено, що при транспортуванні товару морським транспортом до порту Гданськ, Польща вартість страхування товару у сумі 150 дол. США була сплачена продавцем - компанією TIRELINK CO, LTD (КНР), та включена як складова ціни товару згідно комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB010А від 03.10.2023, що відповідає умовам поставки CIF порт Гданськ, Польща, і ця обставина не є спірною.

На підтвердження вартості транспортних перевезень товару з порту Гданськ, Польща до митної території України позивач надав копію договору транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні №0311-22 від 03.11.2022, укладеного з ТОВ «МТД-Транс», копії заявок на перевезення №2, №3, №4 від 26.12.2023 на перевезення за маршрутом м. Гданськ, Польща, - м. Львів, Україна, та копії рахунків на оплату №28/12/01 від 28.12.2023 на суму 160 000,00 грн. №28/12/03 від 28.12.2023 на суму 160 000,00 грн., №28/12/04 від 28..12.2023 на суму 140 000,00 грн.

З наданих документів вбачається, що обов`язки перевізника - ТОВ «МТД-Транс», щодо страхування вантажу при транспортуванні з м. Гданськ, Польща до м. Львів, Україна не передбачені, витрати на страхування товару при перевезенні за вказаним маршрутом у рахунках на оплату відсутні.

Водночас згідно ст. 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III суб`єкти господарювання (перевізники), що здійснюють перевезення пасажирів та/або вантажів, зобов`язані укласти договір страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів під час користування автомобільним транспортом, та за шкоду, заподіяну вантажу, багажу при перевезенні, за класом страхування 10, визначеним статтею 4 Закону України "Про страхування".

Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III до міжнародних перевезень пасажирів та вантажів допускаються транспортні засоби, на які є документи, що підтверджують їх відповідність вимогам щодо безпеки руху та екологічної безпеки країн, на територію яких передбачено в`їзд, ліцензія на перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та/або небезпечних відходів (тільки для транспортних засобів перевізників-резидентів), а також національні реєстраційні документи, документи стосовно страхування, номерні та розпізнавальні знаки.

Згідно статті 4 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 № 1909-IX до класу 10 відноситься страхування відповідальності, яка виникає внаслідок використання наземного транспортного засобу (у тому числі відповідальності перевізника).

Отже за змістом вказаних приписів страхування відповідальності перевізника за шкоду, заподіяну вантажу у міжнародному автомобільному перевезенні є обов`язковим.

Зважаючи на вказані приписи за відсутності страхування вантажу автомобілі ТОВ «МТД-Транс» не могли бути допущені до транспортування товарів позивача з м. Гданськ, Польща, до м. Львів, Україна.

Проте позивач не включив до митної вартості товарів за основним методом витрати на страхування під час транспортування товару автомобільним транспортом, та на пропозицію відповідача не надав документи, які підтверджують такі витрати, що свідчить про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, тому доводи відповідача в цій частині є обгрунтованими.

Щодо витрат на транспортування товару на митну територію України суд зазначає таке.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100004/2 (МД 24UA98U8 від 02.01.2024) розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1038 км, а вартість 108360 грн що становить 104,39 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 51640 грн - що становить 172,13 грн/км). Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 № 28/12/03 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100005/2 (МД № 24UA02U0 від 02.01.2024) розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1038 км, а вартість 108360 грн що становить 104,39 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 51640 грн - що становить 172,13 грн/км). Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 №28/12/01 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100012/2 (МД № 24UA88U1 від 04.01.2024) розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 830 км, а вартість 97520 грн що становить 117.49грн/км, відстань по території України 81 км, а вартість 42480 грн - що становить 524.44 грн/км). Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.12.2023 № 28/12/04 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу

Обгрунтовуючи вказані доводи відповідач посилається на Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), якими визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, зокрема, на пункт 49 розділу VI "Облік і калькулювання собівартості перевезень" та пункт 51.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд погоджується з доводами відповідача про те, що розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу, оскільки доводи відповідача грунтуються на розрахунках щодо відстаней перевезення, які позивачем не оспорюються. Отже непропорційність витрат є очевидною, а сумніви відповідача щодо дійсності таких витрат є обгрунтованими.

Щодо посилання відповідача на Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 65, суд зазначає таке.

Згідно пункту 49 Методичних рекомендацій вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального.

Згідно пункту 51 Методичних рекомендацій амортизаційні відрахування включаються безпосередньо до собівартості окремих видів перевезень (робіт, послуг). Амортизаційні відрахування по транспортних засобах, що експлуатувались при здійсненні кількох видів перевезень (робіт, послуг), розподіляються між об`єктами калькулювання пропорційно до обсягів перевезень (робіт, послуг).

Тобто за змістом вказаних приписів у разі неможливості встановити вартість пально-мастильних матеріалів на здійснення певного виду перевезень (у даному випадку міжнародне перевезення за межами митного кордону України та міжнародне перевезення по території України), такі витрати розподіляються пропорційно до вартості витраченого пального. Аналогічно розподіляються амортизаційні витрати.

Позивачем не обгрунтовано та не надано доказів, за рахунок яких складових вартість міжнародних перевезень по території України в декілька раз є вищою, ніж вартість міжнародних перевезень до території України.

Доводи позивача щодо того, що Методичні рекомендації носять рекомендаційний характер, суд вважає необгрунтованими, позаяк відповідач не стверджує про їх порушення, а лише посилається на приписи Методичних рекомендацій як такі, що дають підстави сумніватись у обгрунтованості витрат на транспортування товару, зазначених у рахунках перевізників.

Щодо доводів позивача про те, що він не впливає та не контролює правильності формування собівартості товару/послуг та ведення бухгалтерського обліку своїми контрагентами, а також не впливає на внутрішні організаційно-розпорядчі процедури господарської діяльності своїх контрагентів, в тому числі щодо порядку формування ними структури ціни товару/послуг, то згідно ст. 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Проте ні у наданих договорі перевезення, ні у заявках на перевезення не визначені окремо вартість міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України та вартість міжнародного автоперевезення по території України., ні критерії, за якими такі витрати формуються.

Така вартість визначена лише у рахунках на оплату №28/12/01, №28/12/03, №28/12/04 від 28.12.2023, наданих позивачу перевізником ТОВ «МТД-Транс», і жодним чином не обгрунтована, що є підставою для обгрунтованих сумнівів у її достовірності.

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що сумніви відповідача у обгрунтованості та дійсності митної вартості поставлених товарів є обгрунтованими та позивачем не спростовані.

Щодо посилання відповідача на непідтвердження витрат на навантаження товару, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, в порту Гданськ, Польща, то така підстава у спірних рішеннях не зазначена, а отже не є предметом спору, тому посилання відповідача на вказану підставу у відзиві на позовну заяву є необгрунтованим.

Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем замовлення, на підставі якого сформована проформа-інвойс, та сертифікату походження товару, то відповідач не обгрунтував, яким чином вказані документи впливають на визначення митної вартості товару, отже доводи відповідача в цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Тому спірні картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення прийняті на законних підставах і скасуванню не підлягають.

Щодо рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100004/2 (МД 24UA98U8 від 02.01.2024, №UA209000/2024/100005/2 (МД № 24UA02U0 від 02.01.2024) та № UA209000/2024/100012/2 (МД № 24UA88U1 від 04.01.2024) суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

ч. 2 8 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до норм статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до норм статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до норм статті 62 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Відповідно до норм статті 63 МК України, для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника з умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Посадова особа митного органу не може вимагати або примушувати будь-яку особу, яка не є резидентом, надавати для вивчення або дозволяти доступ до будь-якого рахунка чи інших записів для цілей визначення обчисленої вартості. Інформація, подана виробником товарів для цілей визначення митної вартості згідно з положеннями цієї статті, може бути перевірена в країні - виробникові товарів уповноваженими органами України за згодою виробника і за умови повідомлення заздалегідь уряду країни - виробника товарів та за відсутності заперечень проти такої перевірки.

Згідно ч. 1 ст. 63 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості товару вбачається, що за результатами проведення консультацій неможливо застосувати методи визначення митної вартості товару, передбачених ст. 59, 60 МК України, з причини відсутності у митного органу та декларанта про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методів визначення митної вартості товару, передбачених ст. 62, 63 МК України - з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Запропоновано резервний метод згідно ст. 64 МК України. Джерелом коригування митної вартості товару слугувала МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, де вартість такого товару становить 3,1 дол. США.

Вказаним спростовуються доводи позивача про те, що відповідачем не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обгрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Щодо застосування резервного методу суд зазначає, що відповідно до пункту 2(a) статті VII ГАТТ "Оцінка товару для митних цілей" та Угоди про застосування статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2(b) статті під "дійсною вартістю" повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продасться або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості джерелом коригування митної вартості товару слугувала МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, де вартість такого товару становить 3,1 дол. США.

Суд зазначає, що дана декларація визначала митну вартість товару в найближчому еквіваленті, який може бути встановлений, на час подання позивачем митних декларацій МД № 24UA98U8 від 02.01.2024, МД № 24UA02U0 від 02.01.2024 та № 24UA88U1 від 04.01.2024.

Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заперечуючи застосування резервного методу позивач зазначив, що митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу; джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, де вартість товару становить 3,1 дол. США за кг (для даного виду товару), проте посилання на вказану декларацію є недостатнім для здійснення коригування за вказаним методом, оскільки не надає можливості досліджувати істотні умови такої міжнародної операції (умови поставки, логістика, наявність супутніх витрат, які увійшли до складу товару, характер взаємовідносин сторін, вартість за одиницю такого товару згідно інвойсу тощо); при цьому важливим в даному випадку є порівняння саме умов інвойсів тотожних операцій, проформ, специфікацій, рахунків тощо, які відображають вартість за одиницю аналогічного товару або вартості супутніх послуг і їх характеристику.

Щодо вказаних доводів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема,

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; та Перелік додаткових складових до ціни договору.

У Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі Правила), зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач в якості джерела для винесення оскаржуваного рішення використала митну декларацію МД №UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, в графі 43 «Код МВВ» якої зазначена цифра 1, правий підрозділ цієї графи не заповнений.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684, Графа 43 «Метод визначення вартості Код» заповнюється наступним чином:

«Графа заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, з нарахуванням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом».

Враховуючи що в графі 43 митної декларації № UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 у лівому підрозділі зазначена цифра 1, а правий підрозділ цієї графи не заповнений, то митна вартість по ній визначена декларантом самостійно за 1 методом, тобто за ціною договору, а незаповнений правий підрозділ свідчить про те, що така вартість не коригувалась митним органом.

Також судом встановлено, що партії товарів за поданими до митного оформлення та використаної в якості джерела МД №UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 є майже однаковими: вага нетто, код товару (графа 33) - 40112090, країна експорту (графа 15 МД), країна-виробник (графа 31 МД) та торгова країна (графа 11) Китай, тому підстав для коригування на обсяг партії та комерційні рівні не було.

Щодо доводів позивача про те, що умови поставки є різними, позаяк товар позивача постачався на умовах СIF, порт Гданськ, Польща, а згідно МД №UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 умовами поставки є FCA, порт Гамбург, Німеччина, то відповідно до вказаної декларації експортером товару була компанія CHANGFENG TYRES CO. LTD, Китай. Отже у будь-якому випадку до митної вартості були включені витрати щодо ціни товару, вартості транспортування , вартості послуг у порту призначення.

Отже, рішення про коригування митної вартості містять всю необхідну інформацію щодо підстав коригування та джерела, яке було використано для коригування митної вартості, тому підстави для їх скасування відсутні.

Щодо доводів позивача, що у відповідача були відсутні обгрунтовані підстави для сумнівів у дійсності митної вартості товару, визначеної позивачем, то вказані доводи спростовуються вищенаведеним.

Щодо доводів відповідача про те, що картка відмови не є рішенням контролюючого органу та не створює правові наслідки, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини 12 статті 264 МК України разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Відповідно до п. 51-1) статті 4 МУ України рішення митного органу - акт митного органу (посадової особи або осіб митного органу), що стосується застосування законодавства України з питань митної справи у конкретному випадку та що має юридичні наслідки для заінтересованої особи чи заінтересованих осіб.

Відповідно до положень ч. 2 статті 19 МК України рішення митних органів можуть бути оскаржені відповідно до глави 4 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Вказане свідчить, що відмова у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу оформлюється у вигляді картки відмови, яка створює для нього правові наслідки у вигляді унеможливлення декларування товару за поданою митною декларацією, а відтак такий документ є рішенням митного органу, який має ознаки індивідуального акту, виданого на виконання владних управлінських функцій, який підлягає оскарженню.

Отже доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 6 вересня 2024 року.

Суддя Алла РУДЕНКО