Справа № 300/3687/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" вересня 2024 р. справа № 300/3687/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів в сумі 191283,70 грн
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач ОСОБА_1 ,), 10.05.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про стягнення з Державного бюджету України на його користь 191283,70 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що недоплата відповідачем за проміжок часу з серпня 2022 року по лютий 2024 рік коштів пенсійного забезпечення потягнула за собою порушення права власності на кошти в об`ємі суми недоотриманої пенсії за вказаний вище період, яка згідно розрахунку складає 191283,70 грн, що і є майновою шкодою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви (а.с.77-78).
17.05.2024 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто, відтак ухвалою від 22.05.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні (а.с.85-86).
06.06.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, у якому представник відповідача заперечила проти доводів представника позивача. Представник відповідача зокрема зазначила, що невиплачені кошти на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів. Просила відмовити у задоволенні позову (а.с.91-94).
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, у якій зокрема зазначає, що у даній справі присутні всі складові для покладення відповідальності на Державу Україна за протиправні дії органу державної влади ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, згідно вимог норм ЦК України та практики Верховного Суду. Прсисть позовні вимоги задовольнити (а.с.98-104).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні (призначенні) пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статтіі 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (а.с.27-35).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №300/609/23 - без змін (а.с.36-41).

Рішення суду набрало законної сили 10.08.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №300/609/23 за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с.42-45).

Окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №300/609/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, вчинені на виконання рішення суду від 03.04.2023 у справі №300/609/23 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця у розмірі 2093 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII і невиконанню рішення суду від 03.04.2023 у справі №300/609/23 та здійснити призначення та виплату пенсії державного службовця у порядку, визначеному ст. 27 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, від розміру заробітної плати ОСОБА_1 , дані про яку вказані у довідках МЗС України №210/17-920-63 від 08.07.2022; №210/17-920-64 від 08.07.2022; №210/17-920-65 від 08.07.2022.

Ухвала набрала законної сили з моменту підписання її суддею (а.с.46-52).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі №300/609/23 прийнято та затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.02.2024 про виконання рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 та окремої ухвали від 27.09.2023 у справі №300/609/23 щодо призначення та виплати пенсії державного службовця в розмірі 18808,07 гривень.

У задоволенні заяви в частині накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за наслідками розгляду звіту - відмовлено.

В мотивувальній частині ухвали суду від 22.02.2024 вказано, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень не вбачається невиконання або неналежне виконання рішень суду у даній справі, що підтверджується і представником заявника, який просить суд прийняти та затвердити звіт на виконання рішень судів про те, що відповідачем прийнято рішення про призначення та виплату заявнику пенсії державного службовця у розмірі 18808,07 грн.

Крім того, суд зазначив, що підсумовуючи наведене вище, виходячи з оцінки наданого звіту про виконання судового рішення, зважаючи на наявні у справі письмові докази, судом не встановлено та представником заявника не доведено обставин, які б свідчили про умисне невиконання відповідачем рішення суду від 03.04.2023 у справі №300/609/23 та окремої ухвали від 27.09.2023, а також недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень на підтвердження ухилення пенсійного органу від виконання рішення суду.

Також зазначено, що зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило конкретні заходи, спрямовані на виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу за наслідками розгляду звіту.

Ухвала суду у справі №300/609/23 від 22.02.2024 року набрала законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) (а.с.66-69).

Позивач, вважаючи, що має право на відшкодування матеріальної шкоди, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для відшкодування шкоди в порядку 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

З врахуванням встановлених судом обставин та відповідним їм правовідносин підставою для застосування цивільно-правової відповідальності за нормами статті 1166 ЦК України є наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Позивачу для доведення обґрунтованості своїх вимог необхідно підтвердити наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою як обов`язкову умову відповідальності за її спричинення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні (призначенні) пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (а.с.27-35).

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання вказаного рішення здійснено з 10.08.2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

При цьому, після такого перерахунку за період з серпня 2023 по лютий 2024 визначена сума, яка підлягає виплаті, що не заперечується позивачем.

Так, обов`язок виплатити перераховану суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Під матеріальною шкодою слід розуміти зменшення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом та мають певну економічну цінність і виражаються в грошовому вимірнику (в тому числі збитки).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відсутність виплати позивачу перерахованої пенсії не може ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення таких грошових коштів з боржника в порядку виконання судового рішення (відомості про закінчення відповідного зведеного виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю його виконання відсутні).

Невиплачені позивачеві кошти до та на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 вказано, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості заявлених вимог покладається на позивача, який має надати докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених умов, які необхідні для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих умов виключає настання відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 910/15758/19, а також у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі №520/26506/23.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про стягнення коштів в сумі 191283,70 грн, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.