Справа № 541/2804/24
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2804/24
Провадження № 2-а/541/29/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

представника позивача Бондаренко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Бондаренко І.Ю., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги наступним. 11 липня 2024 року він звернувся до відповідача із заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 15 липня 2024 року він пройшов ВЛК. 29 липня 2024 року відповідачем в телефонному режимі було запропоновано ОСОБА_1 отримати постанову від 15 липня 2024 року № 248 по справі про адміністративне правопорушення, яку позивач отримав у цей же день. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 своєчасно в семиденний строк не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про зміну місця проживання (перебування), чим порушив вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Вважає, що у відповідача не було законних підстав притягувати його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 почав проживати в с. Перевіз Миргородського району Полтавської області з вересня 2016 року, тобто датою вчинення правопорушення в розумінні ч. 10 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній станом на вересень 2016 року, є саме вересень 2016 року. Вказане правопорушення не є триваючим, на момент його вчинення діяла редакція ст. 210 КУпАП, яка не містила в собі частини третьої. Крім зазначеного, відповідачем у постанові не вказано конкретно суть проступку та які саме вимоги закону позивач порушив. Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить в собі пункти та підпункти, але постанова не містить посилань на пункти, які порушив позивач, тобто оскаржувана постанова не визначає, в чому саме полягає порушення ОСОБА_1 вказаного Порядку. Позивач також зауважив, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 він прибув самостійно, а не був доставлений працівниками поліції, як зазначено у постанові. Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було грубо порушено процесуальні гарантії прав позивача, зокрема такі, як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомлено про дату розгляду. Вказані вище обставини дають підстави для суду визнати постанову від 15 липня 2024 року № 248 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП протиправною, скасувати її та закрити провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань суду не надав, відзив на позов не направив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Згідно з постановою від 15 липня 2024 року № 248 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею та піддано до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено наступне. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_4 , 11 липня 2024 року доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції м. Гадяч. Під час уточнення облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживає в АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 своєчасно в семиденний строк не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про зміну місця проживання (перебування), чим порушив вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.

У відповідності з довідкою від 29 липня 2024 року № 02.9/03-10/113, виданою Лисівським старостинським округом виконавчого комітету Лютенської сільської ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично з 2016 року проживає в АДРЕСА_2 .

Ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за змістом якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, серед іншого, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ч. 11 ст. 38 вказаного Закону призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Станом на вересень 2016 року ст. 38 Закону мала 10 частин, і у відповідності з ч. 10 ст. 38 Закону призовники та військовозобов`язані в рназі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

У відповідності із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КУпАП, за змістом яких вказану статтю доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У вересні 2016 року, коли позивач змінив фактичне місце перебування, відповідальність за вчинене позивачем адміністративне правопорушення була передбачена ч. 1 ст. 210 КУпАП і порушення вказаної норми передбачало покарання у вигляді штрафу в розмірі від п`яти до семи неоподаткованих доходів громадян.

Натомість норма ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка посилює відповідальність за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу, набрала чинності лише 19 травня 2024 року.

З огляду на викладене, вимоги ч. 3 ст. 210 КУпАП не можуть бути застосовані до позивача, оскільки правопорушення у даному випадку було вчинено до набрання чинності вказаної норми.

Ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Ч. 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем не надано до суду відзиву та доказів на підтвердження вчинення позивачем, правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та не доведено наявність складу адміністративного правопорушення і, відповідно, правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі № 489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Оскаржувана постанова не містить даних про те, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 розглядався в присутності останнього. Натомість, відповідно до вказаної постанови її копію позивачу було вручено 29 липня 2024 року. Відповідачем також не надано відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд матеріалів відносно нього.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2024 року № 248про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення,скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Вірченко