Справа № 200/18670/21
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 вересня 2024 року

м. Київ

справа №200/18670/21

адміністративне провадження №К/990/33882/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року

у справі №200/18670/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі №200/18670/21, подана безпосередньо до суду.

Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 330 КАС України установлено, що до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особо-підприємцем судовий збір складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 гривень.

Позов у цій справі заявлено фізичною особою у 2021 році, та при зверненні з адміністративним позовом ставка судового збору становила 10300,65 гривень.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 39796.82 гривень ((20601.30 гривень х 200 % (та не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб)). Податковим органом не додано до касаційної скарги платіжне доручення, яке підтверджує сплату судового збору за подання цієї скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача - 899998

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Призначення платежу - *;101;22030102 (код класифікації доходів) ___________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір за позовом ______________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі, скаржник, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення, посилається, зокрема, на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV до умов пролонгації договору оренди земельної ділянки від 12 липня 2010 року №529 в редакції, яка набула чинності після укладення договору оренди від 12 липня 2010 року №529, що суперечить висновку Верховного Суду у постанові від 31 січня 2024 року у справі №906/1315/21. Крім того, скаржник зазначає про порушення судами норм процесуального права.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на висновки викладені в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду однозначно не можуть свідчити про подібність правовідносин у справі №906/1315/21 та у цій справі.

Касаційна скарга податкового органу не містить посилання на висновки Верховного Суду викладені саме Касаційним адміністративним судом та обґрунтування такого посилання.

В той же час, аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій, в порушення вимог законодавства не досліджено докази на які посилався відповідач та не надано їм оцінки.

Суд звертає увагу на те, що у випадку, якщо податковий орган вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, відповідач зобов`язаний обґрунтувати зазначене порушення з відповідним посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні з відповідним пунктом частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу. Касаційна скарга у справі №200/18670/21 не містить посилання та обґрунтування пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як підстави касаційного оскарження у цій справі.

Відтак податковим органом не дотримано вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України та не зазначено у касаційній скарзі підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, оскаржувана постанова прийнята 27 червня 2024 року, а дана касаційна скарга подана до Верховного Суду 03 вересня 2024 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на її подачу, визначеного КАС України.

Разом із цим, скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження посилаючись вчасне звернення з первинною касаційною скаргою, не встановлення законодавчого обмеження щодо часу повторного звернення з касаційною скаргою після її повернення та введення воєнного стану.

Суд звертає увагу податкового органу на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд наголошує на тому, що Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює додатковий тридцятиденний строк для повторного звернення з касаційною скаргою, після первинного повернення такої скарги, а лише вказує на те, що після повернення касаційної скарги скаржник має право повторно звернутися до суду зі скаргою, усунувши недоліки, які стали підставою для повернення такої скарги.

В той же час таке повернення не дає можливість скаржнику звертатися до суду з повторною скаргою у будь-який невизначений час.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Верховний Суд наголошує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України, не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Податковий орган не надає жодних доказів, які б підтверджували вплив введення воєнного стану на неможливість вчасно подати касаційну скаргу у цій справі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки, шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з доказами, які підтверджують поважність пропуску строку, уточненої касаційної скарги та платіжного доручення, яке підтверджує сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 329, 330, 332 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі №200/18670/21 - залишити без руху, надавши скаржнику строк тривалістю десять днів для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали в частині подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали в частині подання уточненої касаційної скарги та платіжного доручення, яке підтверджує сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги, касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Р. Ф. Ханова

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер