Справа № 520/24156/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

"05" вересня 2024 р. № 520/24156/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-24780-13 видану 12.06.2024.

Позивачем 04.09.2024 до відкриття провадження у справі подано до суду через систему "Електронний суд" заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП №75844244 від 21.08.2024;

- скасувати постанову про накладення арешту коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 75844244 від 22.08.2024 та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП № 75844244 від 21.08.2024.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив доводи щодо протиправності вимоги №Ф-24780-13, виданої 12.06.2024, та щодо обмеження прав позивача. Позивач вказує, що на даний час є необхідність для забезпечення позову в цій справі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, у відповідності до положень частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Разом з тим, позивачем у заяві про забезпечення позову не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Суд зазначає, що передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання позивача на протиправність оскаржуваної вимоги № Ф-24780-13, виданої 12.06.2024, суд в межах розгляду заяви про забезпечення позову не приймає до уваги, оскільки протиправність чи правомірність оскаржуваної вимоги № Ф-24780-13, виданої 12.06.2024, буде встановлюватися судом під час розгляду справи по суті.

У межах розгляду даної заяви судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваної вимоги, оскільки встановлення очевидності ознак протиправності чи правомірності оскаржуваної вимоги без розгляду справи по суті є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Також, суд зазначає, що вимога № Ф-24780-13, видана 12.06.2024, є виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №75844244 від 21.08.2024.

Так, у даній адміністративній справі кінцева мета позивача за результатом розгляду справи по суті - це скасування оскаржуваної вимоги.

Так, забезпечивши цей позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП №75844244 від 21.08.2024, суд фактично вирішить питання по суті спору. Такі правові наслідки будуть аналогічні тим, що могли б настати у разі задоволення позову в даній справі.

Тобто, задоволення заяви позивача фактично призведе до розгляду судом справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 21.11.2018 р. у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 р. у справі №826/10936/18, від 29.01.2020 р. у справі №640/9167/19.

При цьому заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Так, позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист прав позивача та якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Судом таких обставин також не встановлено.

Також, суд звертає увагу, що до заяви про забезпечення позову позивачем додано постанову державного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №75844244 від 22.08.2024.

Виходячи зі змісту зазначеної постанови державним виконавцем можуть бути вжитті заходи лише щодо арешту коштів в межах суми боргу, який становить 29 920,13 грн, а не стягнення коштів, як зазначає заявник, відтак відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Інших належних і допустимих доказів, що підтверджують обставини, визначенні ст. 150 КАС України, позивачем до суду не надано.

Щодо вимоги позивача про забезпечення позову шляхом скасування постанови про накладення арешту коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 75844244 від 22.08.2024 та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП № 75844244 від 21.08.2024, суд зазначає, що такого способу забезпечення позову не передбачено в частині 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, тому відсутні підстави для забезпечення позову в такий спосіб.

Отже, в даному випадку відсутні підстави, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

За таких підстав та враховуючи, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН