Справа № 320/12884/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року справа №320/12884/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

у квітні 2024 року Приватне підприємство «Будпостач» (ПП «Будпостач», підприємство) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці (митниця, митний орган).

Просили суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 25.01.2024 № UA902080/2024/000010/2 та від 03.02.2024 № UA902080/2024/000020/1 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у деклараціях митної вартості, до яких додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Вказали, що митний орган відповідних документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для витребування додаткових документів. Звертали увагу, що рішення про коригування митної вартості ґрунтуються на неправдивих даних, прийняті з порушенням митного законодавства України, наведені у них факти не підтверджені документально, не відповідають дійсності та фактичним обставинам.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що у межах спірних відносин усі дії та рішення посадових осіб митного органу є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства з питань державної митної справи. Також вказали, що документи, надані до митного оформлення, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містили розбіжності.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається із матеріалів справи, Приватне підприємство «Будпостач» (, зареєстроване 07.03.1996, його місцезнаходження 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314; основний вид діяльності 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення.

Інші види діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; Неспеціалізована оптова торгівля, Вантажний автомобільний транспорт; Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Інша поштова та кур`єрська діяльність; Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; Виробництво інших виробів із пластмас; Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; Надання в оренду вантажних автомобілів.

Так, 19.06.2023 ПП «Будпостач» (покупець) уклало контракт №1559 із компанією XINGTAI TRACTOR СО. LTD. (Китай) (продавець), за умовами якого продавець виробляє та продає товари (трактори, мотоблоки, культиватори, генератори, мотопомпи, двигуни, приладдя і запасні частини до них), а покупець приймає і оплачує товари. Найменування (перелік), кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту (а.с.14-19).

Товар поставляється окремими партіями. Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлення покупця (пункт 1.3 контракту).

Сторони за названим контрактом керуються правилами Інкотермс 2020. Строки та умови поставки вказуються в інвойсах. Товар поставляється для ввезення на митну територію України (пункт 3.1 контракту).

За умовами пункту 3.4 контракту партія товару повинна супроводжуватися наступними відвантажувальними документами: транспортний документ відповідно до виду перевезення; інвойс; пакувальний лист.

19.06.2023 продавець надав підприємству прайс-лист щодо ціни товарів (а.с.21).

05.10.2023 виписано комерційний інвойс №ТDВР23-1 на загальну суму 118514 доларів США (трактори Forte XT-244 22 одиниці, 2768 доларів за од., усього 60896; трактори Forte XT-244Lux 18 одиниць, 3201 доларів за од., усього 57618). Умовами оплати тут же зазначено попередню оплату, термін поставки листопад 2023. Умови поставки FOB Xingang (а.с.22-23).

18.10.2023 продавець передав товари у двох контейнерах перевізнику для доставки в Україну, що підтверджується коносаментом №232107240 (а.с.24-26).

У подальшому, 31.10.2023 на перераховані у комерційному інвойсі товари було виписано сертифікат походження №23С1305А0743/00006 (а.с.27-28).

Як видно із платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах №88 від 08.11.2023, підприємством «Будпостач» перераховано контрагенту XINGTAI TRACTOR СО. LTD грошові кошти у сумі 118 514 доларів США (а.с.29).

06.12.2023 підприємством позивача виписані специфікація №1 та специфікація №2 до комерційного інвойсу від 05.10.2023 №ТDВР23-1 на товари, що перевозилися у двох контейнерах на загальну суму 118 514 доларів США (а.с.30-31).

Також з`ясовано, що для організації перевезення товарів до України позивачем 24.02.2020 укладено з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711 (а.с.128-129).

Для перевезення товарів до України позивачем 14.02.2022 укладено з компанією Maersk A/S (Данія) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів (а.с.122-127).

07.12.2023 експедитором ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписано рахунок-фактуру № для оплати транспортних послуг у сумі 68914,98 грн.(а.с.32-33).

Також, 07.12.2023 ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписали інвойси № (на 495,53 долари США) та № (на 3600 доларів США) для оплати транспортних послуг, а також інвойс від 04.01.2024 № (на 800 доларів США) (а.с.34-36).

05.01.2024 товариством «Мерск Україна Лтд» виписано довідку про транспортні витрати №27 за загальну суму 68914,98 грн. із деталізацією (а.с.37).

Як видно із залізничної накладної УМВС від 07.01.2024 №00000182 (а.с.38-39), товари у контейнерах були доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» (м. Тернопіль).

У подальшому, товари були доставлені до Черкаської митниці (товарно-транспортні накладні від 19.01.2024 №8086 та №0461).

24.01.2024 підприємство склало лист для Державної митної служби України, повідомило про відповідний вантаж і оплату за нього. Зазначили і те, що по відповідній поставці вантаж ними не страхувався, також перевізнику не оплачувалося страхування. Вказали, що експортна декларація не надавалася через втрату зв`язку з постачальником (а.с.40).

Так, 25.01.2024 підприємством до Черкаської митниці подано митну декларацію №24UA77U7, у якій для митного оформлення задекларовано товар у одному контейнері, вказаний у специфікації №2 (а.с.41-42).

Митна вартість товару зазначена у 57618 доларів США і визначена за основним методом (ціною договору).

У свою чергу, 25.01.2024 митниця направила декларанту електронне повідомлення №997075 (а.с.43-44), у якому зазначила, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме - надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язали декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

8) копію митної декларації країни відправлення.

25.01.24 підприємство повідомило про відсутність можливості подати інші документи (а.с.45).

25.01.24 відповідачем прийнято рішення №UA902080/2024/000010/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.46-50); визначено митну вартість товарів, перерахованих у специфікації №2, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,92 долари США за кг.

У цей же день виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902080/2024/000011 (а.с.51-52).

25.01.2024 підприємство заявило товари, перераховані у специфікації №2, за митною декларацією №24UA81U7 (а.с.53-54), з урахуванням визначеної відповідачем митної вартості.

03.02.2024 підприємством до Черкаської митниці подано митну декларацію №24UA22U3, у якій для митного оформлення задекларовано товар у одному контейнері, вказаний у специфікації №1 (а.с.55).

Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) у сумі 60896 доларів США.

03.02.2024 митниця направила декларанту електронне повідомлення №997344, зі змістом ідентичним до такого ж повідомлення від 25.01.2024 (а.с.57-58).

03.02.2024 позивач повідомив митницю про неможливість подання інших додаткових документів (а.с.59).

03.02.2024 відповідачем прийнято рішення № UA902080/2024/000020/1 про коригування митної вартості товарів; визначено митну вартість товарів, перерахованих у специфікації №1, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,92 долари США за кг (а.с.60-64).

Також, 03.02.2024 виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902080/2024/000023 (а.с.65-66).

03.02.2024 позивач заявив товари, перераховані у специфікації №1, за митною декларацією №24UA23U27 (а.с.67-68), з урахуванням визначеної відповідачем митної вартості.

На підтвердження заявленої підприємством митної вартості товару, разом із митними деклараціями, до митного органу подано наступні документи (що стверджувалось позивачем і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами):

- контракт від 19.06.2023 №1559 між позивачем та компанією XINGTAI TRACTOR СО. LTD (Китай) з додатками;

- прайс-лист продавця від 19.06.2023 щодо ціни товару;

- комерційний інвойс від 05.10.2023 ТDВР23-1В;

- сертифікат походження товару від 31.10.2023 №23С1305А0743/00006;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті від 08.11.2023 №88 про оплату товару;

- договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UА00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- договір від 14.02.2022 №ІІА00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія);

- коносамент від 18.10.2023 №232107240;

- рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.12.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 07.12.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 07.12.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.01.2023 №27;

- залізничну накладну УМВС від 07.01.2023 №00000182;

- товарно-транспортну накладну від 20.12.2023 №8086;

- товарно-транспортну накладну від 20.12.2023 №0461;

- специфікацію №1 до комерційного інвойсу від 06.12.2023;

- специфікацію №2 до комерційного інвойсу від 06.12.2023;

- листи про оплату від 24.11.2023 та від 24.01.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезень від 05.01.2024;

- відомості з мережі інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї;

- витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів;

- видаткові накладні;

- лист із серійними номерами;

- технічну довідка від 25.01.2024;

- декларації митної вартості.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості зазначено, що надані документи містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару, а також щодо числових значень складових митної вартості.

Так Черкаська митниця у рішенні про коригування митної вартості від 25.01.2024 № UA902080/2024/000010/2 вказала наступне: «Декларантом заявлено митниці відомості про умови поставки FOB-XINGANG (Китай). Для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано: рахунок від 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунки від 07.12.2023 № та № , від 04.01.2024 № від імені MAERSK A/S; митниці заявлено в графі 21 ДМВ до митної декларації - витрати на навантаження, вивантаження, обробку, як окрему складову митної вартості в сумі 2247,77 дол. США. В рахунку від 07.12.2023 № зазначено числове значення витрат «terminal handling service in Gdansk» 440,47 дол. США та «Documentation fee Destination in Gdansk» 55,06 дол. США, що є «обробкою» партії товарів в порту Гданськ. В рахунку від 07.12.2023 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження. Зважаючи на викладене, числове значення складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку», відомості щодо якої заявлені в графі 21 ДМВ, не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості в графі 21 ДМВ та в митній декларації щодо складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку» не підтверджені документально та не піддаються обчисленню.

Відповідно відомостей коносамента від 18.10.2023 № 232107240, партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт XINGANG (Китай) - Гданськ (Польща). Відповідно відомостей залізничної накладної від 07.01.2024 № 00000182 транспортування партії оцінюваного товару здійснювалось за маршрутом Gdansk порт (Польща) Medyka (Польща) Мостиська (Україна). Враховуючи відомості зазначені у товаротранспортних накладних, транспортування партії оцінюваних товарів здійснювалось за маршрутом порт XINGANG (Китай) - Гданськ (Польща) Medyka (Польща) Мостиська (Україна), що свідчить наявність операцій з перевантаження партії оцінюваних товарів в портах Польщі, у тому числі з водного на залізничний вид транспорту. В наданих до митного оформлення рахунках від 07.12.2023 № , № , № та від 04.01.2024 № відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження. Таким чином, декларантом митниці заявлено відомості тільки щодо складової митної вартості обробка товарів в порту Гданськ, однак числове значення не відповідає числовому значенню згідно поданих документів. Відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження відсутні в наданих декларантом документах та митниці не заявлені. Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України витрати на навантаження, вивантаження, обробку є самостійними поняттями складових митної вартості, кожна з яких повинна додаватись до ціни товару, якщо не була до неї включена. - В рахунку від 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунках від 07.12.2023 № , № , від 04.01.2024 № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Станом на 25.01.2024 митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків. Відповідно частини другої статті 53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, встановлює обов`язок декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митну вартість товару визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до положень ст. 60, 61 Митного кодексу України. При коригуванні за основу взято митну вартість (Товар №1) на рівні 2,92 USD/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 12.12.2023 №UA100190/2023/567086».

Аналогічні доводи викладено і у рішенні про коригування митної вартості від 03.02.2024 № UA902080/2024/000020/1.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України (МК України, Митний кодекс), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

За положеннями частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частина третя статті 318 МК України).

За змістом частини першої статті 248 Митного кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У силу вимог частини першої статті 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

За положеннями статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За приписами статті 58 Митного кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За змістом статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства.

Таким чином законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У силу вимог частин восьмої та дев`ятої статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Водночас приписи МК України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.01.2023 року у справі №813/713/18 та від 21.05.2021 у справі №820/307/17 та інших.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни), письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, приводом для витребування від декларанта додаткових документів і невизнання заявленої за основним методом визначення митної вартості стало твердження митного органу щодо непідтвердження у повному обсязі витрат із транспортування товару.

Так, зауваження митниці полягали у відсутності у відповідних названих вище рахунках щодо послуг з транспортування відомостей про числові значення витрат на навантаження/вивантаження у порту Гданськ, а також інформації в одному рахунку про оплату послуг перевезення протягом 30 днів, а у іншому протягом 21 дня, і неповідомлення митниці чи було здійснено таку оплату.

Як вже зазначалося, на підтвердження вартості заявлених транспортних послуг підприємством «Будпостач» подано митному органу довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.01.2024 №27 (а.с.37), в якій відображено вартість послуг транспортування придбаного товару до кордону України по одному контейнеру у сумі 34457,49 грн. та 2247,77 доларів США, по іншому - 34457,49 грн та 2247,76 доларів США (разом 68 914,98 грн. та 4495,53 доларів США), які включені до митної вартості. При цьому, відповідачем не наведено жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві. У довідці деталізовані усі складові транспортних витрат (доплата за низький вміст сірки у паливі, морський фрахт по порту Гданськ (Польща), паливний збір по порту Гданськ (Польща), оформлення документації у Гданську (Польща), залізничні перевезення Гданськ, Польща пункт пропуску Перемисль Мостиська, Польща/Україна, залізничне перевезення пункт пропуску Мостиська, Україна Тернопіль, Україна).

Зазначені у цій довідці складові вартості транспортних послуг співпадають із відображеними в рахунках-фактурах (інвойсах) від 07.12.2023 та 04.01.2024 (а.с.32-36).

Суд звертає увагу, що довідка про транспортні витрати містить, у тому числі, вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 55,06 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) у сумі 440,47 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Щодо твердження відповідача про те, що митниці не подані рахунки про оплату за надані послуги перевезення і вказівку про оплату таких послуг протягом 30 днів у рахунку 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД, а в рахунках від 07.12.2023 № , №, від 04.01.2024 від імені MAERSK А/S - протягом 21 дня, суд зауважує, що самі по собі обставини ненадання платіжних документів, що підтверджують факти оплати транспортно-експедиційних послуг, не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.

Суд звертає увагу, що протиправність невмотивованого та безпідставного витребування митним органом додаткових документів підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2021 у справі №808/1402/18, де вказано наступне: «Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

До того ж, вказані відповідачем у електронних повідомленнях недоліки (стосовно витрат по транспортуванню) не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, відповідач в електронних повідомленнях зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом.

Суд зазначає, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що «...якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів...».

До того ж, Верховний Суд у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16 вказав таке: «...розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості...».

Тобто, щодо оплати за перевезення і твердження митниці про неподання документів про таку оплату, то відсутність таких документів сама по собі не свідчить про наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, тим більш за наявності документів, які містять інформацію про вартість послуг з перевезення.

Отже, як вбачається з оскаржуваних рішень, митний орган не надав належної оцінки поданим підприємством документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за основним методом визначення митної вартості.

У той же час, як видно із матеріалів справи, визначена ПП «Будпостач» у відповідних митних деклараціях, митна вартість товарів базувалася на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

У свою чергу, митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами.

Суд вказує і на те, що митний орган в оскаржуваних рішеннях не зазначив кількість товарів, вартість, вагу, країну походження, характеристики на підставі яких правил Інкотермс були поставлені товари, взяті за основу при коригуванні митної вартості.

При цьому, за правилами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Зважаючи на викладене, у досліджуваному випадку митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операцій на підставі наданих позивачем документів та, відповідно, правомірність винесення оскаржуваних рішень.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У випадку, який розглядається, оскаржувані рішення про коригування митної вартості не відповідають наведеним вимогам.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з платіжних інструкцій №864 та №863від 06.03.2024, позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 6056 грн. (3028 грн. та 3028 грн. відповідно)

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 6056 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 25.01.2024 № UA902080/2024/000010/2 та від 03.02.2024 № UA902080/2024/000020/1.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Будпостач» (, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314) за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44005652, місцезнаходження: 18007, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 76) судовий збір у розмірі 6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.