Справа № 520/38271/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 р. Справа № 520/38271/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Черкаської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 20.03.24 по справі № 520/38271/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНЮ СІМ"

до Черкаської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю АВЕНЮ СІМ (далі ТОВ АВЕНЮ СІМ, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці (далі відповідач, митний орган), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023;

- судові витрати позивача покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність рішень про коригування митної вартості товарів № UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023, № UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023, оскільки позивачем, під час митного оформлення товарів, поставку яких здійснено відповідно до контрактів № SNK0519AV-UA від 22.05.2019 (далі Контракт 1) та № VSR0419AV-UA від 09.04.2019 (далі Контракт 2), повністю виконано законодавчі вимоги щодо документального підтвердження заявленої митної вартості за ціною угоди, з урахуванням також того факту, що всі надані при митному оформленні товарів документи містили однакову вартість, вагу та асортимент імпортованого товару.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 814/1647/16, від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17, від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15, від 21 січня 2020 року у справі № 813/2719/15 наполягав, що лише висновок митного органу про не підтвердження документально митної вартості товару без зазначення при цьому які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості.

Водночас, в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення, тобто, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, а тому висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Щодо спрацювання ризиків АСАУР та витребування митним органом додаткових документів зауважив, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Отже, відповідно до митного законодавства, спрацювання ризику АУСАР не є підставою для витребування митним органом додаткових документів та є рекомендаційним інструментом.

З вказівкою на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 травня 2020 року у справі № 400/2922/18 зауважив, що факт сплати коригування митної вартості не можна вважати згодою з оспорюваними рішеннями, які позивач вважає неправомірними та необґрунтованими, оскільки така сплата була здійснена позивачем виключно з метою пришвидшити митне оформлення товарів, що декларуються та випустити їх у вільний обіг.

Цитуючи норми Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (далі Постанова № 216) та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі Інструкція № 22) стверджував, що роздрукована електронна квитанція, яка містить обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, визначені п. 10.5 Інструкції № 22, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, і печаткою банку вона не завіряється. Отже, позиція митного органу про те, що надані свіфт не завірені у встановленому порядку уповноваженим банком не може слугувати підставою та обґрунтуванням для коригування митної вартості товару.

Також повідомив, що вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту) підтверджується належними доказами, зокрема, договором транспортно-експедиторського обслуговування, довідкою про транспортні витрати та рахунком фактурою, які були надані до митного органу позивачем під час здійснення процедури митного оформлення придбаного товару. При цьому, чинним законодавством не передбачено обов`язку експедитора зазначати у договорі транспортного експедирування вартість фрахту, останній має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом, що відповідно виключає на момент укладання договору експедирування зазначення в ньому ціни фрахту.

Оскільки між позивачем та експедитором не виникало непорозумінь з приводу виконання умов договору транспортного експедирування, експедитор виконав покладені на нього зобов`язання, а позивач здійснив оплату послуг перевізників та експедитора. Отже, на думку позивача, вимога відповідача щодо надання до договору експедирування відповідного договору між експедитором та перевізником є необґрунтованою, оскільки експедитор відповідно до чинного законодавства надає клієнту рахунки, що мають бути сплачені за умовами перевезення товару, та не вимагає витребування укладених експедитором договорів з іншими організаціями для забезпечення виконання договору.

Крім того, зауважив, що ТОВ «АВЕНЮ СІМ» в процесі митного оформлення надавало копію договорів транспортного експедирування, які вже раніше неодноразово надавались митному органу, як доказ юридичного зв`язку між експедитором та виконавцем. Також було надано довідку про транспортні витрати, де вказано номер транспортного засобу, який здійснює перевезення, та вказано суму транспортних витрат до митного кордону України, що і у довідці експедитора, що відповідає приписам ст. ст. 53, 58 Митного кодексу України (далі МК України), та підтверджує вартість транспортування задекларованих товарів ТОВ «АВЕНЮ СІМ», а тому відсутність Додатку 1 до договору транспортного експедирування від 01.11.2023 № 01/11/2023, який містить відомості про завдання замовника з погодженням пунктів відправки до погоджених пунктів призначення відповідно до маршрутів, визначених цим додатком, з огляду на те, що вказаний документ визначає лише умови конкретного перевезення, а не вартість цих послуг, не унеможливлює визначення митної вартості за першим методом.

Зазначення у пункті 1.1 Додатку № 11 від 16.05.2023 до контракту №VSR0419AV-UA від 12.04.2019 «Відповідно до п. 1.1. Контракту №VSR0419AV-UA від 09.04.2019 р., Сторони узгодили наступну номенклатуру Товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010» є механічною опискою в даті контракту, адже всюди по змісту додатку вказано вірну дату, а отже, вказана описка жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Неподання таких документів, як технічні специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару саме по собі не може бути підставою для коригування митної вартості товару, адже ч. 4 ст.53 МК України передбачає, що додаткові документи на вимогу митного органу подаються за їх наявності у декларанта. А якщо певний додатковий документ на вимогу митного органу не поданий декларантом, то митний орган зобов`язаний навести обґрунтування, чому той чи інший документ необхідний для підтвердження складових митної вартості товару, чого митним органом зроблено не було.

Щодо тверджень відповідача про відсутність в МД відомостей про вартість витрат на навантаження, вивантаження, обробку товару в порту Гданськ (Польща), зазначив, що відповідно до контрактів, поставка товару здійснювалась на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010, отже, а відтак за умовами поставки за контрактами та товаросупровідними документами всі витрати вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Отже, надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі навантаження, вивантаження, обробку, митним законодавством не передбачено.

Крім того, за даними граф 20 та 22 кожної з поданих декларацій митної вартості до МД «витрати на транспортування до місця доставки та на страхування були враховані постачальником саме у ціні товару, а ТОВ "АВЕНЮ СІМ" додаткові витрати на навантаження та обробку товару не понесло.

Також звернув увагу, що витрати на маркування, експортну упаковку, вартість витрат та транспортування до пункту призначення включені до інвойсної вартості товарів, про що повідомлено митний орган, проте останній не врахував цих пояснень, що призвело до хибного висновку про те, що витрати на транспортування до пункту призначення не були включені до ціни товару та додавались до неї окремо.

Пояснив, що страхування вантажу не здійснювалось, так як умови поставки FOB не покладають такого обов`язку на сторін договору. Таким чином, оскільки перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки, в даному випадку ані покупець, ані продавець товару не зобов`язані були страхувати товар. При цьому митним органом залишено поза увагою те, що умовами контрактів не передбачено обов`язок сторін угоди страхувати вантаж, а тому документи, які підтверджують страхування товару, не складалися.

Також наполягав, що митний орган безпідставно не використав основний метод визначення митної вартості товарів позивача, а спірні рішення не містять обґрунтованих пояснень, чому відповідач використав резервний метод, як того вимагає пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598). Не дотримано відповідачем і обов`язку вказати умови поставки та комерційні умови, які сформували ту митну вартість, що взята за основу для коригування митної вартості товару. Лише зазначення в оскаржуваних рішеннях найменування виробника, країни виробництва, назви товару та ціни за одиницю товару з тих митних декларацій, які взяті за основу для коригування, не є поясненням й обґрунтуванням застосування резервного методу, як другорядного.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 520/38271/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНЮ СІМ" (вул. Клочківська, буд. 111-А, оф. 8-9,м. Харків,61145, ) до Черкаської митниці (вул. Остафія Дашковича, буд. 76, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18001, ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023 та UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (вул. Остафія Дашковича, буд. 76, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНЮ СІМ" (вул. Клочківська, буд. 111-А, оф. 8-9, м. Харків, 61145, ) судовий збір у сумі 2487 (дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн 65 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення норм процесуального і матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 520/38271/23 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ТОВ «АВЕНЮ СІМ» відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскільки в процесі митного оформлення товару декларантом не підтверджені заявлені до митної декларації відомості про митну вартість та її складових, зокрема, надані до митного оформлення свіфти б/н від 31.08.2023 та б/н від 07.07.2023 не завірені у встановленому порядку уповноваженим банком, декларантом не надано відповідні технічні специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару, інформацію щодо витрат на страхування, договір на транспортно-експедиційне обслуговування між World Jaguar Logistics Inc (згідно коносаменту від 13.09.2023 № EGLV02DE) - фірмою, яка безпосередньо здійснювала морське перевезення, та експедитором ТОВ «Транслогістик - ЮА», Додаток 1 до договору транспортного експедирування від 01.11.2023 № 01/11/2023, який є невід`ємною частиною даного договору та містить відомості про завдання замовника з погодженням пунктів відправки до погоджених пунктів призначення відповідно до маршрутів визначених цим додатком, відомостей про вартість витрат на «навантаження, вивантаження, обробку» та відповідні рахунки, контракт від 09.04.2019 р. № VSR0419AV-UA, посилання на який наявне у Додатку № 11 від 16.05.2023, та відомостей про числові значення витрат на маркування, експортну упаковку, вартість витрати та транспортування до пункту призначення, у митниці були наявні обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів.

У зв`язку з вищенаведеним, позивачу було запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Разом з цим, 09.11.2023 о 13 год. 08 хв. та 21.11.2023 о 16 год. 45 хв., декларантом проінформовано митницю, що надати додаткові документи не має можливості, тобто не усунуто наявні в поданих до митного оформлення документах розбіжності.

В ході проведення консультації встановлено, що у митниці та декларанта відсутня інформація щодо митних вартостей ідентичних та подібних товарів щодо оцінюваних товарів, які б продавались на експорт в Україну у максимально наближений період до часу ввезення партії оцінюваних товарів відповідно до вимог ст. ст. 59-61 МК України, у зв`язку з чим, позивачу було запропоновано визначити митну вартість товарів за резервним методом відповідно до положень ст. 64 МК України, на підставі джерел інформації: МД від 28.07.2023 № 23UA07U5, МД від 19.10.2023 № UA100390/2023/715686 та випущено товари у вільний обіг шляхом надання гарантій на підставі частини 7 статті 55 МК України та відповідно до розділу Х МК України.

Враховуючи викладене стверджував, що у спірних правовідносинах митний орган діяв у межах компетенції та у відповідності до вимог митного законодавства, водночас подані декларантом документи мали розбіжності та не містили усіх відомостей щодо складових митної вартості та щодо фактично сплаченої ціни.

У надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 по справі № 520/38271/23 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 по справі № 520/38271/23 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача (Скаржника); судові витрати ТОВ «АВЕНЮ СІМ» за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на відповідача (скаржника).

В обґрунтування відзиву наполягав, що позивач повністю виконав законодавчі вимоги щодо документального підтвердження заявленої митної вартості, з урахуванням також того факту, що всі надані документи містили однакову вартість, вагу та асортимент імпортованого товару, натомість митний орган не довів законність свого рішення, яке ґрунтується на припущеннях, сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, а не на достовірних і вичерпних доказах.

Також позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс, та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції складає 30 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ АВЕНЮ СІМ (Покупець) та Wenzhou SEINECA INTERNATIONAL CORPORATION (Продавець 1) укладено контракт № SNK0519AV-UA від 22.05.2019 (далі контракт 1), відповідно до якого позивач придбав товар в кількості і за цінами, вказаними у Додатках, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1 контракту 1 ціни на товар встановлюються на умовах FOB м. Нінбо, Китай згідно Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено у додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно з п. 4.2 контракту 1 умови оплати вказуються у Додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п. 1 Додатку № 8 від 27.06.2023 до контракту 1, сторони узгодили наступну номенклатуру Товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010.

09.11.2023 до підрозділу митного оформлення Черкаської митниці позивачем подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ (далі - МД) № 23UA45U5, за якою в режимі імпорт задекларовано товари: товар № 1 Обладнання для фільтрування мастил у двигунах внутрішнього згорання до легкових автомобілів, задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару - 2,4953 дол. США/кг.

Разом з митною декларацією було подано: Аркуш пакування № FH23195/PL від 28.08.2023 р, Інвойс № FH23195 від 28.08.2023, Коносамент № EGLV02DE, Автотранспортну накладну № 8889 від 03.11.2023, Декларацію про походження товару № FH23195 від 28.08.2023, Квитанцію про переказ грошових коштів від 07.07.2023, Квитанцію про переказ грошових коштів від 31.08.2023, Довідку про транспортні витрати № 412251-1 від 03.11.2023, рахунок-фактуру № 4517557 від 02.11.2023 р. (автоперевезення), рахунок-фактуру № 4516890 від 30.10.2023 (морське перевезення), Прайс-лист виробника товару № б/н від 27.06.2023, Контракт № SNK0519AV-UA від 22.05.2019, Додаток № 8 від 27.06.2023, Додаткову угоду № 1 від 24.12.2020, Договір про надання послуг митного брокера № 177 від 01.03.2023, Договір (контракт) про перевезення № ТР12 від 01.11.2021, Договір (контракт) про перевезення № 01/11/2023 від 01.11.2023, Договір (контракт) про перевезення № 1808 від 18.08.2023. Митну вартість було заявлено за основним методом (ціна договору).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією від 09.11.2023 № 23UA45U5 (відмовлена) митним органом встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо складових митної вартості та щодо фактично сплаченої ціни товару.

Так, надані до митного оформлення свіфти б/н від 31.08.2023 та б/н від 07.07.2023 не завірені у встановленому порядку уповноваженим банком, а тому такі банківські документи не можливо ідентифікувати, як такі, що підтверджують оплату оцінюваного товару, оскільки відповідно до ч. 2 статті 53 МК України якщо рахунок сплачено, у декларанта виникає обов`язок надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до п. 5.2 контракту від 22.05.2019 № SNK0519AV-UA якість товару повинна відповідати технічним специфікаціям заводу виробника. Декларантом не надано відповідні технічні специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару, у зв`язку з чим у митниці відсутнє відповідне документально підтвердження виробника товару, його якісних характеристик, що значною мірою впливає на вартість товару.

Відповідно до умов контракту від 22.05.2019 № SNK0519AV-UA та додаткової угоди № 8 від 27.06.2023, інвойсу від 28.08.2023 № FH23195 товар постачається на умовах поставки FOB Ningbo. За змістом Тлумачень Інкотермс FOB Франко-борт це означає, що зобов`язання щодо поставки вважається виконаним після того, як товар передано через поручні судна в погодженому порту відвантаження (в даному випадку порт NINGBO). А відтак, покупець повинен нести всі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару від цього моменту. Відповідно до п. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті додаються складові митної вартості, серед таких складових є витрати на страхування цих товарів понесені покупцем. Згідно з п. 2 статті 53 МК України серед обов`язкових документів які декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості товарів є страхові документи та документи що підтверджують вартість страхування (якщо таке здійснювалось). Однак, до митниці не надано документів щодо страхування вантажу та інформації імпортера щодо відсутності такого. На даний момент декларантом не надано інформацію щодо усіх складових митної вартості, а саме витрат на страхування, які відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України є обов`язковими складовими митної вартості та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені.

Митниці не надано договір на транспортно-експедиційне обслуговування між World Jaguar Logistics Inc (згідно коносаменту від 13.09.2023 № EGLV02DE) - фірмою, яка безпосередньо здійснювала морське перевезення, та експедитором ТОВ Транслогістик - ЮА, у зв`язку з чим декларантом не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 статті 58 МК України, а документи є обов`язковими для надання митниці відповідно до статті 53 МК України.

Для підтвердження заявлених витрат на транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України декларантом надано: договір на перевезення вантажів від 01.11.2023 № 01/11/2023, договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 18.08.2023 № 1808, договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 01.11.2021 №ТР12, довідку про витрати на транспортування від 03.11.2023 № 412251-1, рахунки вартості витрат на транспортування від 30.10.2023 № 4516890 та від 02.11.2.

За результатом співставлення заявлених митниці відомостей з відомостями, які містяться в зазначених вище документах, встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору транспортного експедирування від 01.11.2023 № 01/11/2023 складається Додаток 1, який є невід`ємною частиною даного договору та містить відомості про завдання замовника з погодженням пунктів відправки до погоджених пунктів призначення згідно з маршрутами, визначеними цим додатком, однак зазначений Додаток до митного оформлення не надавався. Також митницею встановлено відсутність в графі 21 ДМВ до митної декларації, а також в МД відомостей про вартість витрат на навантаження, вивантаження, обробку, тим самим декларантом не заявлено митниці про вищезазначені витрати, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 ст. 58 МК України, та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені. Митниці також не надано відповідні рахунки, які б містили відомості про вартість витрат навантаження, вивантаження, обробку.

У зв`язку з вищевикладеним декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

09.11.2023 о 13 год. 08 хв. декларантом проінформовано митницю, що надати додаткові документи не має можливості.

Враховуючи наявні у митниці відомості, зроблено висновок про те, що станом на 09.11.2023 в наданих декларантом документах на підтвердження заявленої митної вартості наявні розбіжності, які не було усунуто, що унеможливлює визначення митної вартості за основним методом.

Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару № 1 за митною вартістю 9,24 дол. США/кг, визначеною за резервним методом визначення митної вартості відповідно до положень ст. 64 МК України; Джерело інформації: МД від 28.07.2023 №23UA07U5.

Також декларанту було повідомлено, що відповідно до п.2 ч. 3 статті 52 МК України декларант має право письмово звернутись до митниці щодо випуску товару у вільний обіг під надання гарантій у порядку встановленому законодавством України.

За наслідками спірних правовідносин відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості № UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902020/2023/000144.

Товари випущені у вільний обіг за митною декларацією від 13.11.2023 № 23UA09U0 шляхом надання гарантій на підставі частини 7 статті 55 МК України та відповідно до розділу Х МК України. Різниця між платежами, які заявлялись декларантом та які повинні бути сплачені, у зв`язку із винесенням рішення про коригування митної вартості від 09.11.2023 № UA902020/2023/100030/2, становить - 188 730,43 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ Авеню Сім (Покупець) та Zhejiang Huaxin Automobile Fittings Co., Ltd. (Продавець 2) укладено контракт № VSR0419AV-UA від 09.04.2019 (далі - контракт 2), відповідно до якого позивач придбав товар в кількості і за цінами, вказаними в Додатках, що додаються до контракту і є його невід`ємною частиною.

На виконання п.2.1 контракту 2 ціни на товар встановлюються на умовах FOB м. Нінбо, Китай згідно Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено у додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту.

За змістом п.4.2 контракту 2 умови оплати вказуються у Додатках на поставку конкретної партії товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п.1.1. Додатку № 11 від 16.05.2023 сторони узгодили наступну номенклатуру Товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010.

21.11.2023 до підрозділу митного оформлення Черкаської митниці позивачем подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ № 23UA61U0, за якою в режимі імпорт задекларовано товари: товар № 1 Зчеплення у складенні та їх частини до легкових транспортних засобів, задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару - 5,5398 дол. США/кг.

Разом з митною декларацією було подано: Аркуш пакування № HXKNR2301-PL від 02.08.2023, Інвойс № HXKNR2301-PI від 02.08.2023, Коносамент № NBGDA230900015, Автотранспортну накладну № 8887 від 03.11.2023, Декларацію про походження товару №HXKNR2301-PI від 02.08.2023, Квитанцію про переказ грошових коштів від 18.05.2023, Квитанцію про переказ грошових коштів від 05.09.2023, Довідку про транспортні витрати №412251-4 від 03.11.2023, рахунок-фактуру № 4517569 від 02.11.2023 (автоперевезення), рахунок-фактуру № 4516894 від 30.10.2023 (морське перевезення), прайс-лист виробника товару № б/н від 16.05.2023, Контракт № VSR0419AV-UA від 09.04.2019, Додаток № 11 від 16.05.2023, Додаткову угоду № 1 від 17.12.2020, Договір про надання послуг митного брокера № 177 від 01.03.2023, Договір (контракт) про перевезення № ТР12 від 01.11.2021, Договір (контракт) про перевезення № 01/11/2023 від 01.11.2023, Договір (контракт) про перевезення №1808 від 18.08.2023. Митну вартість було заявлено за основним методом (ціна договору).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією від 21.11.2023 № 23UA61U0, митним органом встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо складових митної вартості та щодо фактично сплаченої ціни товару.

Так, подані до митного оформлення банківські платіжні документи містять посилання лише на контракт та доповнення до контракту, що не дає змоги ідентифікувати платіжні документи з даною поставкою, банківські платіжні документи від 05.09.2023 swift № б/н та від 18.05.2023 swift № б/н не завірені належним чином уповноваженим банком. А відтак, декларантом не дотримано ч. 2 статті 53 МК України, відповідно до якої якщо рахунок сплачено, встановлює обов`язок декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно п. 5.2 контракту від 12.04.2019 № VSR0419AV-UA якість товару повинна відповідати технічним специфікаціям заводу-виробника. Декларантом не надано відповідні технічні специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару, у зв`язку з чим у митниці відсутнє відповідне документально підтвердження виробника товару, його якісних характеристик, що значною мірою впливає на вартість товару.

У п.1.1. Додатку № 11 від 16.05.2023 до контракту від 12.04.2019 № VSR0419AV-UA зазначено, що відповідно до п.1.1 Контракту № VSR0419AV-UA від 09.04.2019, сторони узгодили номенклатуру товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010. У Додатку № 11 від 16.05.2023 наявне посилання на Контракт від 09.04.2019 № VSR0419AV-UA, який до митного оформлення не було подано.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного договору від 12.04.2019 № VSR0419AV-UA ціни включають в себе маркування, експортну упаковку, вартість витрати та транспортування до пункту призначення. В той же час витрати на транспортування до пункту призначення не були включені до ціни товару та додавались до неї окремо на підставі відомостей рахунків вартості витрат на транспортування від 30.10.2023 № 4516894 та від 02.11.2023 № 4517569. В наданих митниці інвойсі від 02.08.2023 № HXKNR2301-PI, додатку від 16.05.2023 № 11 до з/е договору відсутні відомості про числові значення вищезазначених витрат, окремі рахунки щодо вартості зазначених витрат декларантом митниці не надавались, тим самим не відомо чи були вони враховані у вартості партії оцінюваного товару, зазначеній в інвойсі від 02.08.2023 № HXKNR2301-PI, додатку від 16.05.2023 №11, на підставі відомостей яких декларантом визначено та заявлено митниці митну вартість за основним методом за ціною угоди. Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням, є обов`язковими складовими митної вартості та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені.

Відповідно до умов контракту від 12.04.2019 № VSR0419AV-UA, Додатку № 11 від 16.05.2023, інвойсу від 02.08.2023 № HXKNR2301-PI товар постачається на умовах поставки FOB Ningbo. За змістом Тлумачень Інкотермс FOB Франко-борт означає, що зобов`язання щодо поставки вважається виконаним після того, як товар передано через поручні судна в погодженому порту відвантаження (в даному випадку порт NINGBO). Отже, покупець повинен нести всі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару від цього моменту.

Митниці не надано договір на транспортно-експедиційне обслуговування між World Jaguar Logistics Inc (згідно коносаменту від 13.09.2023 № NBGDA230900015) - фірмою, яка безпосередньо здійснювала морське перевезення, та експедитором ТОВ Транслогістик - ЮА, у зв`язку з чим декларантом не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 ст. 58 МК України.

Для підтвердження заявлених витрат на транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України декларантом надано: договір на перевезення вантажів від 01.11.2023 № 01/11/2023, договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 18.08.2023 № 1808, договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 01.11.2021 № ТР12, довідку про витрати на транспортування від 03.11.2023 № 412251-4, рахунки вартості витрат на транспортування від 30.10.2023 № 4516894 та від 02.11.2023 № 4517569.

За результатом співставлення заявлених митниці відомостей з відомостями, які містяться в зазначених вище документах митницею встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору транспортного експедирування від 01.11.2023 № 01/11/2023 складається Додаток 1, який є невід`ємною частиною даного договору, та містить відомості про завдання замовника з погодженням пунктів відправки до погоджених пунктів призначення за маршрутами, визначеними цим додатком, однак зазначений Додаток до митного оформлення не надавався.

Митницею встановлено відсутність у графі 21 ДМВ до митної декларації, а також в МД відомостей про вартість витрат на навантаження, вивантаження, обробку, тим самим декларант не заявлено митниці про вищезазначені витрати, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 ст. 58 МК України та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені.

Митниці також не надано відповідні рахунки, які б містили відомості про вартість витрат навантаження, вивантаження, обробку.

21.11.2023 о 16 год. 45 хв. декларантом проінформовано митницю, що надати додаткові документи не має можливості.

Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару за митною вартістю 6,31 дол. США/кг, за другорядним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних товарів, відповідно до положень ст. ст. 60, 61 МК України, джерело інформації: МД від 19.10.2023 № UA100390/2023/715686.

Також декларанту було повідомлено, що відповідно до п.2 ч. 3 статті 52 МК України декларант має право письмово звернутись до митниці щодо випуску товару у вільний обіг під надання гарантій у порядку встановленому законодавством України.

За наслідками спірних правовідносин відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902020/2023/000147, якою повідомлено про відмову позивачеві у митному оформленні (випуску) товарів.

Товари випущені у вільний обіг за митною декларацією від 22.11.2023 №23UA83U7 шляхом надання гарантій на підставі частини 7 статті 55 МК України та відповідно до розділу Х МК України. Різниця між платежами, які заявлялись декларантом та які повинні бути сплачені, у зв`язку із винесенням рішення про коригування митної вартості від 21.11.2023 № UA902020/2023/100031/2, становить - 18 574,18 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваних рішень Черкаської митниці про коригування митної вартості товару № UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023, № UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023, оскільки надані позивачем, як до суду, так і до митного органу документи на підтвердження митної вартості товару, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, у повній мірі підтверджують митну вартість товару, підлягають обчисленню та містять всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар. Водночас, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, що своєю чергою свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012 (далі МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості від 09.11.2023 №UA902020/2023/100030/2 та від 21.11.2023 № UA902020/2023/100031/2, підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування вказано, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності.

В обґрунтування причин неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості відповідач послався на ч.2 ст. 52, ч.ч.3, 6 ст. 53, ч.5 ст.54, ч.ч. 2, 10 ст. 58, ч.ч. 1, 4 ст.337, 320 МК України з підстав та обставин, викладених вище.

У рішенні від 21.11.2023 № UA902020/2023/100031/2 зазначено, що джерелом інформації для даного рішення слугували надані документи, наявна у митному органі цінова інформація щодо митних вартостей подібних товарів щодо оцінюваного товару на рівні 6,31 дол.США/кг за одиницю товару, які продавались на експорт в Україну у максимально наближений період до часу ввезення партії оцінюваних товарів, на співставних комерційних рівнях, митну вартість яких було визначено митницею за ціною угоди, зокрема, митна декларація № UA100390/2023/715686 від 19.10.2023.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) за ціною угоди щодо подібних товарів у відповідності до ст.ст. 60, 61 МК України. Розрахунок митної вартості складає товар 6,31 дол.США/кг за одиницю товару.

Щодо рішення від 09.11.2023 № UA902020/2023/100030/2 митним органом повідомлено, що коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) відповідно до положень ст. 64 МК України. Розрахунок митної вартості складає за митною вартістю 9,24 дол. США/кг за одиницю товару. Джерело інформації: МД від 28.07.2023 №23UA07U5.

Разом з цим посилання на таку інформацію у рішенні від 09.11.2023 №UA902020/2023/100030/2 відсутнє.

Отже, фактично підставою для коригування митної вартості слугувало те, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товару, визначена у вищевказаних митних деклараціях, яка була взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, а також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості від 21.11.2023 наведеного вище, відповідач, обґрунтовуючи застосування другорядного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, які було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, а у рішенні від 09.11.2023 відсутнє навіть посилання на будь-яку митну декларацію, яку було використано митним органом при застосуванні резервного методу визначення митної вартості товару, заявленого позивачем до розмитнення.

Колегія суддів зауважує, що не зазначення у спірних рішеннях порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, свідчить про невмотивованість та, як наслідок, необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.

В обґрунтування причин невизнання заявленої декларантом митної вартості відповідач, пославшись на частину 2 статті 53 МК України, стверджував, що надані до митного оформлення свіфти б/н від 31.08.2023, б/н від 07.07.2023, від 05.09.2023 swift № б/н та від 18.05.2023 swift № б/н не завірені у встановленому порядку уповноваженим банком, а тому такі банківські документи не можливо ідентифікувати, як такі, що підтверджують оплату оцінюваного товару. Крім того, наявність у свіфтах б/н від 31.08.2023, б/н від 07.07.2023 лише посилання на контракт та доповнення до контракту не дає змоги ідентифікувати платіжні документи з даною поставкою.

Щодо доводів апелянта про неможливість підтвердження факту оплати наданими позивачем вищевказаними документами, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Постановою № 216 встановлено загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденту.

Відповідно до пункту 1.3 Постанови № 216 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) її вимоги не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів (п.1.3). На виконання пункту 3.10 Постанови № 216, Банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу в іноземній валюті або масу банківських металів у тройських унціях, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо. На такому повідомленні проставлення штампів або підписів не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.

Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування здійснюються відповідно до глави 10 Інструкції № 22.Згідно з п. 10.1 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інших систем дистанційного обслуговування.

Пунктом 10.5 Інструкції № 22 визначено, що під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі «Допоміжні реквізити».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що платіжні документи SWIFT від 31.08.2023 б/н від 07.07.2023, від 05.09.2023 swift № б/н та від 18.05.2023 містять посилання відповідно на контракт № SNK0519AV-UA від 22.05.2019, Додаток № 8 від 27.06.2023, та контракт №VSR0419AV-UA від 12.04.2019 з Додатками № 10 від 01.10.2011, № 11 від 16.05.2023 та № 12 від 18.08.2023, дату операції, суму операції в доларах США 2417,00, 5640,00, 6397,60 та 9700,80, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з умовами вказаних контрактів та іншими документами, поданими під час митного оформлення.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на Swift повідомленні.

Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 826/9719/16.

Враховуючи викладене, оскільки сплату позивачем здійснено через банківський сервіс «Інтернет-банкінг», то роздрукована та надана до митного органу електронна квитанція, яка містить обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, визначені п. 10.5 Інструкції № 22, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, і печаткою банку така не завіряється.

Поданими до митного оформлення електронними розрахунковими документами № б/н від 07.07.2023 та від 31.08.2023 підтверджено проведення позивачем оплати на виконання контракту № SNK0519AV-UA від 22.05.2019 на рахунок WENZHOU SEINECA INTERNATIONAL CORPORATION на суму 2417,00 дол./США та 5640,00 дол./США відповідно, що у загальному розмірі складає 8057,00 дол./США та повністю відповідає вартості товару, визначеній у Додатку 8 до вищезазначеного контракту.

Також електронними розрахунковими документами № б/н від 05.09.2023 та від 18.05.2023 підтверджено проведення позивачем оплати за контрактом VSR0419AV-UA від 12.04.2019 на рахунок ZHEJIANG HUAXIN AUTOMOBILE FITTINGS Co.,LTD на суму 9700,80 дол./США та 6397,60 дол./США відповідно, що у загальному розмірі складає 16098,40 дол./США.

Колегією суддів взято до уваги, що за змістом пункту 2.2 Порядку № 216 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 та від 25.05.2021 у справі № 520/10386/21.

Щодо посилання митниці в оскаржуваних рішеннях на те, що не надання декларантом технічних специфікацій заводу виробника щодо партії оцінюваного товару, якість якого відповідно до п. 5.2 контрактів від 22.05.2019 № SNK0519AV-UA та від 12.04.2019 №VSR0419AV-UA повинна відповідати таким документам, унеможливлює відповідне документально підтвердження виробника товару якісних характеристик товару, що значною мірою впливає на вартість товару, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 53 МК України за наявності підстав митний орган може вимагати подання, зокрема, специфікації виробника товару.

Проте неподання такого документа саме по собі не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки згідно з частиною 4 статті 53 МК України додаткові документи на вимогу митного органу подаються за їх наявності у декларанта. Митний орган зобов`язаний навести обґрунтування, чому той чи інший документ необхідний для підтвердження складових митної вартості товару.

Разом з цим, в оскаржуваних рішеннях митним органом не зазначено, як технічна специфікації заводу виробника щодо партії оцінюваного товару впливає на визначення складових вартості придбаного позивачем товару.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2021 у справі № 809/1838/15, установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до пункту 1 додатку 8 до контракту № SNK0519AV-UA від 22.05.2019, сторони погодили наступну номенклатуру товарів, їх кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010: Oil filter/фільтр очищення масла, торгова марка KONNER, маркування 94797406, KFO 710, KFO 227, KFO 214, KFO 384, KFO 777, KFO 226, загальна кількість 11900 шт, загальна вартість - 8057,00 $ США, що відповідає змісту митної декларації № 23UA45U5, поданої до митного органу.

Також, пунктом 1.1. додатку 11 до контракту № VSR0419AV-UA від 12.04.2019 визначено, що відповідно до п. 1.1 контракту № № VSR0419AV-UA від 09.04.2019 сторони узгодили наступну номенклатуру Товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010: Clutch kit/комплект зчеплення, торгова марка KONNER, артикул KCK 8211, KCK 1002, KCK 8191, KCK 8232, код УКТЗЕД , загальна кількість 530, загальна вартість - 11184,80 $ США, що відповідає змісту митної декларації № 23UA83U7, поданої до митного органу.

Колегія суддів звертає увагу, що при поданні митних декларацій позивачем достатньою мірою ідентифіковано придбаний товар, зокрема, у митній декларації 23UA09U0 позивачем було зазначено опис товарів: товар № 1 до графи 31: 1000шт., арт. KFO 227, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 214, Фільтр очищення масла - 1400шт., арт. KFO 384, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 777, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 226, Фільтр очищення масла 1000 шт. Торгівельна марка: KONNER Виробник: WENZHOU SEINECA INTERNATIONAL CORPORATION (WENZHOU RUIAN) Країна виробництва: CN.

В декларації 23UA45U5 зазначено наступний опис товару: товар N 1 Графа 31 арт. KFO 227, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 214, Фільтр очищення масла - 1400шт., арт. KFO 384, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 777, Фільтр очищення масла 1000 шт., арт. KFO 226, Фільтр очищення масла 1000 шт. Торгівельна марка: KONNER Виробник: WENZHOU SEINECA INTERNATIONAL CORPORATION (WENZHOU RUIAN) Країна виробництва: CN.

Колегія суддів зауважує, що інформація, яка була відображена у наданих позивачем до митниці документах (аркушах пакування № FH23195/PL від 28.08.2023 та № HXKNR2301-PL від 02.08.2023, інвойсах № FH23195 від 28.08.2023 та № HXKNR2301-PI від 02.08.2023, прайс-листах виробника товару № б/н від 27.06.2023 та № б/н від 16.05.2023, Додатку № 8 від 27.06.2023, Додатку № 11 від 16.05.2023) щодо товару 1 та товару 2, який підлягав розмитненню, дозволяла митному органу визначитися з якісними характеристиками товарів, оскільки містила назву товару, кількість, артикул, назву виробника та країни виробництва.

Відповідач лише послався на те, що документальне підтвердження виробника товару, його якісних характеристик значною мірою впливає на вартість товару, не зазначивши при цьому в чому саме полягає недостатність відомостей, які відображені в наданих позивачем документах, для визначення митної вартості товару за ціною угоди.

Твердження митного органу про ненадання декларантом документів щодо страхування вантажу, інформації імпортера щодо відсутності такого, витрат на маркування, експортну упаковку, транспортування до пункту призначення, що унеможливлює підтвердження вартості заявлених позивачем складових митної вартості за основним методом - за ціною угоди, а саме витрат на страхування та транспортування, які відповідно до ч.10 ст. 58 МК України є обов`язковими, є неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості (ДМВ), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, у гр. 20 підлягають відображенню витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а гр. 22 підлягають відображенню витрати на страхування оцінюваних товарів - тільки якщо всі ці витрати (і транспортування, і страхування) відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(a) ДМВ).

Як убачається з матеріалів справи, умовами контрактів 1 та 2, за якими на адресу позивача надходили оцінювані товари, визначено, що вони надходять на умовах FOB, NINGBO (Китай), відповідно до умов «Інкотермс 2010», якщо інше не обумовлено у Додатках на поставку конкретної партії Товару, що є невід`ємною частиною Контрактів.

Умови постачання FOB, згідно з «Інкотермс 2010», передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.

Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження відповідно до правил «Інкотермс 2010», що підтверджується коносаментами.

Отже, витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах FOB, до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.

Враховуючи умови поставки FОВ, відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п.5 ч.10 ст.58 МК України).

Колегія суддів звертає увагу, що умовами контрактів, за якими на адресу позивача надходили оцінювані товари, визначено, що витрати на маркування, експортну упаковку та транспорті витрати до пункту призначення вже включені продавцями у вартість товару, та містять всі витрати на виготовлення товару, які були зроблені виробником, тобто додатково до ціни товару ці витрати не додавались, що обумовлює відсутність додаткових рахунків та квитанцій про їх оплату. Відповідно до пунктів 2.2 контрактів 1 та 2 ціни включають в себе маркування, експортну упаковку, вартість тари та транспортування до пункту призначення.

Наведене свідчить про те, що погоджуючи умови поставки FOB, сторони контрактів виходили з того, що ціна товару включає в себе витрати на маркування, експортну упаковку, вартість витрат та транспортування до пункту призначення.

Отже, додаткові витрати на маркування, експортну упаковку, вартість витрат та транспортування до пункту призначення ТОВ "АВЕНЮ СІМ" не понесло і, відповідно, висновок митного органу про те, що до ціни товару такі додавались до неї окремо є помилковим.

Матеріалами справи підтверджено, що страхування вантажу не здійснювалось. Умовами контрактів 1 та 2 такої умови поставки FOB не передбачено, а відтак і не покладено відповідного обов`язку на сторін договору. Однак, митним органом залишено вказану обставину поза увагою те, що призвело до помилкового висновку про необхідність надання документів, які підтверджують страхування товару.

Таким чином, оскільки страхування у спірних правовідносинах не здійснювалося, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МК України у позивача був відсутній обов`язок надавати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Щодо посилань відповідача у рішеннях про коригування митної вартості від 09.11.2023 № UA902020/2023/100030/2 на те, що позивачем під час декларування товару за митною декларацією від 09.11.2023 № 23UA45U5 не подано договір на транспортно - експедиційне обслуговування між World Jaguar Logistics Inc (згідно коносаменту від 13.09.2023 № EGLV02DE) - фірмою, яка безпосередньо здійснювала морське перевезення, та експедитором ТОВ Транслогістик - ЮА, у зв`язку з чим зроблено висновок про те, що декларантом не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг колегія суддів зазначає наступне.

Колегію суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункту пропуску "Ягодин - Дорогуск" ВМО № 3-6 мп. «Ягодин», вона становить 20998,89 грн, що включені до митної вартості товару, який декларувався. Дані витрати складаються з: 1) транспортно експедиторського обслуговування за межами державного кордону України (2495,04 грн) + 2) морського перевезення вантажу за межами державного кордону України (12881,65 грн) + 3) міжнародного автоперевезення вантажу за межами державного кордону України (5622,20 грн ) = 20998,89 грн. При цьому вантажно розвантажувальні роботи враховані у вартості. Перевезення здійснювалось без страхування вантажу.

Статтею 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» № 1955-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

В матеріалах справи наявний договір № ТР12 про транспортно експедиторське обслуговування від 01.11.2021 (далі Договір № ТР12), укладений між ТОВ «АВЕНЮ СІМ» надалі - «Клієнт» з однієї сторони та «ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА» надалі - «Експедитор» з іншої сторони.

Так, відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору клієнт доручає, а експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Пунктом 2.1.1 Договору № ТР12 визначено, що експедитор зобов`язаний за рахунок клієнта організовувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надати інші послуги клієнтові за погодженням сторін, в тому числі митне оформлення вантажу. При необхідності, для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ коносамент, автомобільна накладна, авіа або залізнична накладна.

ТОВ «АВЕНЮ СІМ» на підтвердження витрат, які були понесенні експедитором ТОВ "Транслогістик - ЮА" при транспортуванні товару 1 з порту Ningbo до м. Черкаси (пункт митного контролю на території України) надано митниці:

- довідку про транспортні витрати за вих. № 412251-1 від 03.11.2023;

- рахунки фактури № 4516894 від 30.10.2023, № 4517557 від 02.11.2023;

- пакувальний лист № FH23195/PL від 28.08.2023 за контрактом SNK0519AV-UA від 22.05.2019;

- договір № ТР12 від 01.11.2021 про транспортно експедиторське обслуговування, укладений між ТОВ «АВЕНЮ СІМ» та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА»;

- договір № 3011 перевезення вантажів автотранспортом від 08.08.2023 між ТОВ "Транслогістик - ЮА" та ТОВ «ДВ ТРАНС»;

- договір № 01/11/2023 від 01.11.2023 про надання автотранспортних послуг з перевезення (доставки вантажів), укладений між ТОВ «МАКАРТРАНС» та ТОВ «ДВ ТРАНС»;

- коносамент (combined transport bill of lading) DOC No: 25-SLT290823, B/L No: EGLV02DE від 13.09.2023 відповідно до якого, товар OIL FILTER, у кількості 238CTNS, вагою 3700.40 кг, завантажено у порту NINGBO, CHINA, а місцем призначення вказано GDANSK; при цьому, вказаний коносамент має примітку, щодо необхідності звернення з питань доставки товару до експедитора товару ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮА».

- міжнародну товарно транспортну накладну CMR 8889 від 03.11.2023, відповідно до якої, товар OIL FILTER, у кількості 238CTNS, вагою 3700.40 кг доставлявся з міста PRUSZKOW, Poland до міста Черкаси, України автомобілем MAN № НОМЕР_1 , причеп SCHMITZ № НОМЕР_2 .

Дослідивши зміст вищевказаних документів, колегією суддів встановлено, що вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту), які понесені позивачем на підставі Договору № ТР12, повністю включена ТОВ «АВЕНЮ СІМ» до вартості товару 1, який було заявлено до розмитнення у спірних правовідносинах, що підтверджується вищевказаними документами, наданими до митного органу під час здійснення процедури митного оформлення придбаного товару. Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати такі документи не містять.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що чинним законодавством не передбачено обов`язку експедитора зазначати у договорі транспортного експедирування вартість фрахту, останній має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом, що відповідно виключає на момент укладання договору експедирування зазначення в ньому ціни фрахту.

Ненадання до митного оформлення договору на траспортне-експедиційне обслуговування між World Jaguar Logistics Inc та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА» не мало впливу на можливість правильного визначення витрат на транспортування понесених позивачем внаслідок транспортування товару 1 шляхом залучення ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА», оскільки всі витрати, які понесено експедитором за маршрутом Ningbo Gdansk Черкаси, у тому числі і здійснені World Jaguar Logistics Inc з Ningbo Gdansk, були включені до складу транспортно-експедиційних послуг, що в подальшому увійшли до загальної митної вартості товару 1, наданого на розмитнення.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок-фактура та довідка про транспортні витрати, надані позивачем при митному оформленні товару, є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Дослідивши зміст вищенаведених документів, які були надані митному органу при декларуванні товарів - Oil filter/фільтр очищення масла, торгова марка KONNER, маркування 94797406, KFO 710, KFO 227, KFO 214, KFO 384, KFO 777, KFO 226, загальна кількість 11900 шт, вага 3700.40 кг за митною декларацією № 23UA45U5 колегією суддів встановлено відсутність в них жодних розбіжностей щодо найменування, кількості та вартості заявленого до розмитнення товару. Подані документи ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які чітко підтверджують ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в них відсутні ознаки підробки, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Щодо посилань відповідача у рішенні про коригування митної вартості від 21.11.2023 № UA902020/2023/100031/2 на те, що витрати на транспортування до пункту призначення по контракту № VSR0419AV-UA не були включені до ціни товару та додавались до неї окремо на підставі відомостей рахунків витрат на транспортування від 30.10.2023 № 4516894 та від 02.11.2023 № 4517569, а також на те, що в наданих до митниці інвойсі від 02.08.2023 № HXKNR2301-PI, додатку від 16.05.2023 № 11 до з/е договору відсутні відомості про числові значення вищезазначених витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості за першим методом її визначення було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункту пропуску "Ягодин - Дорогуск" ВМО № 3-6 мп. «Ягодин», вона становить 14340,00 грн, що включені до митної вартості товару, який декларувався. Дані витрати складаються з: 1) транспортно експедиторського обслуговування за межами державного кордону України (1703,85 грн) + 2) морського перевезення вантажу за межами державного кордону України (8796,75 грн) + 3) міжнародного автоперевезення вантажу за межами державного кордону України (3839,40 грн ) = 14340,00 грн. При цьому вантажно розвантажувальні роботи враховані у вартості. Перевезення здійснювалось без страхування вантажу.

ТОВ «АВЕНЮ СІМ» на підтвердження витрат, які були понесенні експедитором ТОВ "Транслогістик - ЮА" при транспортуванні товару 2 з порту Ningbo до м. Черкаси (пункт митного контролю на території України) надано митниці:

- довідку про транспортні витрати за вих. № 412251-4 від 03.11.2023;

- рахунок фактуру № 4517557 від 02.11.2023 та № 4561694 від 30.10.2023;

- пакувальний лист № HXKNR2301-PI від 02.08.2023 за контрактом VSR0419AV-UA від 12.04.2019;

- договір № ТР12 від 01.11.2021 про транспортно експедиторське обслуговування, укладений між ТОВ «АВЕНЮ СІМ» та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-UA»;

- договір № 3011 перевезення вантажів автотранспортом від 08.08.2023 між ТОВ "Транслогістик - ЮА" та ТОВ «ДВ ТРАНС»;

- договір № 01/11/2023 від 01.11.2023 про надання автотранспортних послуг з перевезення (доставки вантажів), укладений між ТОВ «МАКАРТРАНС» та ТОВ «ДВ ТРАНС»;

- коносамент (combined transport bill of lading) DOC No: 25-SLT290823, B/L No: NBGDA230900015 від 13.09.2023 відповідно до якого, товар AUTOMOBILE CLUTCH, у кількості 3PLTS, вагою 2527,00 кг, завантажено у порту NINGBO, CHINA, а місцем призначення вказано GDANSK.

- міжнародну товарно транспортну накладну CMR 8887 від 03.11.2023, відповідно до якої, товар AUTOMOBILE CLUTCH, у кількості 3PLTS, вагою 2527,00 кг доставлявся з міста PRUSZKOW, Poland до міста Черкаси, України автомобілем MAN № НОМЕР_1 , причеп SCHMITZ № НОМЕР_2 .

Дослідивши зміст вищевказаних документів, колегією суддів встановлено, що вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту), які понесені позивачем на підставі Договору № ТР12, повністю включена ТОВ «АВЕНЮ СІМ» до вартості товару 2, який було заявлено до розмитнення у спірних правовідносинах, що підтверджується вищевказаними документами, наданими до митного органу під час здійснення процедури митного оформлення придбаного товару. Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати такі документи не містять.

З огляду на те, що доставка товару за контрактами протягом усього шляху з порту Ningbo до м. Черкаси враховуючи морське та автомобільне перевезення здійснювалось експедитором ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА» на підставі Договору № ТР12, що підтверджено належними доказами, а усі числові значення вартості товару та його кількості повністю відповідають інвойсу від 02.08.2023 № HXKNR2301-PI та додатку 11 від 16.05.2023 до контракту № VSR0419AV-UA від 19.04.2019, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що до заявленої митної вартості товару 2 не були включені витрати на транспортування до пункту призначення по контракту № VSR0419AV-UA.

Дослідивши зміст вищенаведених документів, які були надані митному органу при декларуванні товарів - Clutch kit/комплект зчеплення, торгова марка KONNER, артикул KCK 8211, KCK 1002, KCK 8191, KCK 8232, код УКТЗЕД , загальна кількість 530 шт, вага 2527,00 кг за митною декларацією № 23UA83U7 колегією суддів встановлено відсутність в них жодних розбіжностей щодо найменування, кількості та вартості заявленого до розмитнення товару. Подані документи ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які чітко підтверджують ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в них відсутні ознаки підробки, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частина 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

На переконання колегії суддів, позивачем надано в повному обсязі документи на підтвердження транспортування та відвантаження товару протягом всього шляху перевезення з порту Китаю до пункту митного контролю м. Ягодин та в подальшому до м. Черкаси.

Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат під час здійснення транспортування товару позивача, не наводить будь-яких розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження заявленої вартості товару. Доказів неправильності такого обчислення позивачем відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору, укладеного між позивачем та постачальниками товару, вимога митного органу про надання таких додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.

Зважаючи на викладене висновки митного органу, наведені в оскаржуваних рішеннях є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а тому не беруться колегією суддів до уваги.

Окремо слід зазначити, що відповідно до наданих ТОВ «АВЕНЮ СІМ» до митного органу документів (довідки про транспортні витрати, рахунку експедитора) можливо визначити вартість транспортно-експедиційних послуг, що входять до вартості партії оцінюваного товару.

Отже, зазначена митницею підстава не може бути обґрунтуванням для коригування митної вартості товару.

Слід також зазначити, що пунктом 1.2 договору транспортного експедирування від 01.11.2023 №01/11/2023 передбачено Додаток 1, який є невід`ємною частиною даного договору та містить відомості про завдання замовника з погодженням пунктів відправки до погоджених пунктів призначення відповідно до маршрутів визначених цим додатком.

Відсутність вказаного документа, на переконання митного органу, унеможливлює визначення всіх складових митної вартості товарів, водночас, позивач зазначає, що вищезазначений документ встановлює лише умови конкретного перевезення, а не його вартість, у зв`язку з чим і не надавався до митного оформлення.

Так, згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість, є зокрема транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з пунктом 5 частини 19 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Оскільки на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією (копії договорів транспортного експедирування, довідки про транспортні витрати, де вказано номер транспортного засобу, який здійснює перевезення, та вказано суму транспортних витрат до митного кордону України, що і у довідці експедитора), відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача в якості підстави для коригування митної вартості придбаних позивачем товарів на ненадання позивачем до митного оформлення Додатку 1 до договору на транспортно-експедиційне обслуговування.

Щодо посилання митниці на відсутність в графі 21 ДМВ до митної декларації, а також в МД відомостей про вартість витрат на «навантаження, вивантаження, обробку», що свідчить про незаявлення декларантом митниці про вищезазначені витрати, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 статті 58 Митного кодексу України та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені та не надання митниці відповідних рахунків, які б містили відомості про вартість витрат на «навантаження, вивантаження, обробку», з огляду на що, на думку митного органу, декларантом не заявлено відомості про вартість витрат на навантаження/вивантаження, обробку в порту Гданськ (Польща), колегія суддів зазначає таке.

Згідно з укладеними контрактами поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Нінбо, Китай, «Інкотермс 2010».

Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), за умовами постачання FOB: товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем. Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення та розмістити товар у порту відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар порт розвантаження, і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять у порту з моменту повного навантаження на борт судна.

Тобто поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця нести витрати на навантаження та обробку Товару.

Отже, додаткові витрати на навантаження та обробку Товару ТОВ "АВЕНЮ СІМ" не понесло.

Окрім того, відповідно до наданих експедитором ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА» довідок про транспортні витрати, навантажувально розвантажувальні роботи протягом усього шляху прямування товарів до митного кордону України включені в ціну вартості перевезення.

З огляду на зазначене, відповідно до умов поставки за контрактами та враховуючи наявні товаросупровідні документи, всі витрати вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі навантаження, вивантаження, обробки, митним законодавством не передбачено.

Відповідно, вказані митницею обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості придбаного позивачем товару.

Щодо, посилань митниці на зазначення у пункті 1.1 Додатку Відповідно до п. 1.1. Контракту №VSR0419AVUA від 09.04.2019 р., Сторони узгодили наступну номенклатуру Товару, його кількість та ціни на умовах FOB Нінбо, Китай, Інкотермс 2010, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача про те, що це є механічною опискою в даті, оскільки за змістом Додатку вказано вірну дату і реквізити контракту (№ VSR0419AV-UA від 12.04.2019), а отже, вказана описка є очевидною та жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Положеннями статті 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Однак, як вбачається зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості від 09.11.2023 та від 21.11.2023, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про невмотивованість та необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що при поданні до митного органу митних декларацій 23UA45U5 від 09.11.2023 та 23UA61U0 від 21.11.2023 декларантом заявлено митну вартість товару згідно з ціною договору, а всі надані до митного оформлення документи не містять жодних розбіжностей щодо ціни товару, відтак, не можуть викликати сумнів у правильності визначення митної вартості товару за основним методом.

Інших розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах не було наведено в спірному рішенні і не було покладено в його основу суб`єктом владних повноважень. Водночас, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.

На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Черкаською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів № UA902020/2023/100030/2 від 09.11.2023, № UA902020/2023/100031/2 від 21.11.2023, винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 по справі № 520/38271/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий В.Б. Русанова