Справа № 440/12741/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 р. Справа № 440/12741/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 04.04.24 по справі № 440/12741/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі перший відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі другий відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні позивачу виплати додаткової винагороди, як військовослужбовцю, встановленої пунктом І постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за лютий, березень, квітень 2023 року у розмірі збільшеному до 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а не часу несення служби;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у ненарахуванні позивачу виплати додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за травень, червень, липень 2023 року у розмірі збільшеному до 30000,00 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу додаткову винагороду як військовослужбовцю, встановлену пунктом І постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2023 року в розмірі збільшеному до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць саме часу несення служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у виплаті позивачу додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за лютий, березень, квітень 2023 року у розмірі збільшеному до 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а не часу несення служби;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у не виплаті позивачу додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за травень, червень, липень 2023 року у розмірі збільшеному до 30000,00 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу додаткову винагороду як військовослужбовцю, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21 січня 2023 року) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2023 року розмірі збільшеному до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць саме часу несення служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначив про протиправне нарахування позивачу додаткової винагороди в збільшеному до 30000 грн розмірі у період з лютого по липень 2023 року пропорційно виконанню бойових завдань, а не часу несення служби. Стверджував, що за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, що свідчить про наявність підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі № 440/12741/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року по справі № 440/12741/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про безпідставність висновків суду щодо правомірності застосування відповідачами положень пункту 2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) при здійсненні позивачу виплати додаткової винагороди за період лютий-липень 2023 року включно пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань командування в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_1 , оскільки вважає, що при визначенні розміру додаткової винагороди позивачу слід керуватися нормами пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168).

Цитуючи положення частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон України №2232-ХІІ), частин 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 2,3, 8, 17 Порядку № 260, з посиланням на введення в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 24 лютого 2022 року воєнного стану, який продовжує свою дію й по теперішній час, та прийняття Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) наполягає на наявності у нього права, як військовослужбовця Збройних Сил України на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць до днів служби, а не у відповідності до Порядку № 260, норми якого пов`язують виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн з обставинами виконання військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Зазначає, що норма частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі по тексту - Закону № 2011-ХІІ) є імперативною та зобов`язує саме Кабінет Міністрів України встановлювати розмір грошового забезпечення військовослужбовців. При цьому переконує, що діючим законодавством України не передбачено право Уряду делегувати свої нормотворчі обов`язки іншим особам. За таких умов, змінивши постановою № 44 від 25.01.2023 пункт 2-1 Постанови № 168 та надавши можливість Міністерству оборони України право самостійно визначати розмір виплати додаткової винагороди до 30000,00 грн, Кабінет Міністрів України діяв всупереч частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, а отже Порядок № 260 в частині визначення розміру додаткової винагороди, суперечить пункту 2 Постанови № 168.

З огляду на статті 7 КАС України стверджує, що пункт 2 розділу XXXIV Порядку № 260 не може бути застосований до спірних правовідносин. При цьому, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили застосуванню підлягає саме пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 з урахуванням позиції Верховного суду викладеної у постанові від 21.09.2023 у справі № 260/3564/22.

Звертає увагу, що у відповідності до Статуту ЗСУ добові чергування є лише одним із видів несення служби. Поряд з цим, позивач в дні коли не перебуває на добовому чергуванні виконує ті ж самі службові обов`язки та перебуває у повній бойовій готовності двадцять чотири години на добу сім днів на тиждень. Тобто, вживає всіх можливих заходів для забезпечення виконання військовою частиною бойового розпорядження, щоденно. За таких умов, включення до обрахунку розміру додаткової винагороди виключно днів в яких позивач перебуває в добовому наряді є безпідставним та протиправним.

На переконання позивача, неналежне визначення з боку держави кола осіб, яким належить здійснювати виплату у розмірі збільшеному до 30000,00 грн не може позбавляти позивача такої виплати.

З посиланням на необхідність врахування принципу "належного урядування" за обставин, коли позивач щоденно залучається до виконання бойового розпорядження виданого на військову частину, за які пунктом 1 Постанови № 168 передбачено збільшення додаткової винагороди до 30000,00 гривень в розрахунку на місяць, та не спростування відповідачем таких обставин доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 76 КАС України, наполягає, що негативні наслідки не включення позивача до наказу про здійснення такої виплати не можуть перекладатися на військовослужбовця.

Водночас, за твердженням апелянта судом першої інстанції безпідставно не враховано вказані вище доводи, що призвело до відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24.10.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 відділення 2 взводу 3 роти Військової частини НОМЕР_1 .

Учасниками справи не заперечується та обставина, що Військова частина НОМЕР_1 знаходиться в підпорядкуванні та на повному фінансовому, речовому та іншому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

Адвокат позивача звернувся до командування ВЧ НОМЕР_1 з адвокатським запитом від 24.05.2023, в якому, зокрема, просив надати: інформацію про розмір грошового забезпечення, виплаченого позивачу починаючи з грудня 2022 року по травень 2023 року включно, із зазначенням при цьому, чітких складових відповідного грошового забезпечення та сум (доплати, премії та інше), а також обов`язковим виділенням сум, виплачених на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; інформацію про підстави ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, визначеної пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за лютий, березень, квітень, травень 2023 року.

Листом від 07.06.2023 № 160 Військова частина НОМЕР_1 повідомила про продовження до двадцяти робочих днів строку розгляду адвокатського запиту щодо надання інформації та документів стосовно нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, листом від 23.06.2023 № 187 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що на даний час позивачу виплачена щомісячна додаткова винагорода за лютий 2023 року із розрахунку 30000,00 грн пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань із забезпечення ведення бойових дій за місяць, у складі особового складу в/ч НОМЕР_1 , який виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угрупувань військ Повітряних Сил оборони держави, що забезпечують та виконують завдання з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури, забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідно до протоколу комісії з визначення виплати додаткової грошової винагороди від 03.06.2023 № 48, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 05.06.2023 № 80. Комісія продовжує роботу щодо розгляду документів на виплату щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям частини за березень, квітень, травень місяці. На цей час розглянуто виплату додаткової грошової винагороди за березень місяць, що оформлено протоколом в військовій частині НОМЕР_2 від 16.06.2023 № 62 та складено протокол наказу на її виплату. Після розгляду комісією документів на відповідність Порядку № 260, що підтверджують залучення цього військовослужбовця до виконання завдань за призначенням у вказаний у запиті період, командування частини гарантує підготовку і реалізацію наказів щодо виплати щомісячної додаткової винагороди даному військовослужбовцю.

Між тим, спільним листом від 20.06.2023 № 1057 за підписом командування в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_4 повідомлено, що Військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 , веде окреме діловодство та видає накази з усіх видів діяльності. 09.06.2023 до фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 від Військової частини НОМЕР_1 надійшла копія наказу від 05.06.2023 № 80 "Про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року". На підставі наказу військовослужбовцю було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, кошти зараховані на картковий рахунок 14.06.2023. Станом на 20.06.2023 до фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 від Військової частини НОМЕР_1 накази про виплату додаткової винагороди за березень, квітень, травень 2023 року не надходили. Не виконаних наказів щодо виплати додаткової винагороди у фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 немає.

Позивач, вважаючи дії відповідачів, які полягають у нарахуванні йому як військовослужбовцю виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції від 21.01.2023 року) за лютий, березень, квітень, а також у не нарахуванні виплати такої додаткової винагороди за травень, червень та липень 2023 року у розмірі збільшеному до 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а не часу несення служби, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосовуючи положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 та здійснюючи виплату позивачу додаткової винагороди включно пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань командування ВЧ НОМЕР_1 діяло в межах своїх повноважень, та на підставі вимог чинного законодавства України та керівних документів вищого Командування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання приписів частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Так, положеннями статті 1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В силу норм абзацу 1 частини 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в подальшому - Постанова №704) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Постанови № 704, умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

За змістом пункту 3 Постанови № 704, виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого продовжено відповідними Указами Президента України по теперішній час.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Так, пункт 1 Постанови №168 (у редакції, чинній у спірний період з лютого по липень 2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 № 3166-VI (далі Закон № 3166-VI), Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Відповідно до частини 3 статті 15 Закону № 3166-VI, накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Водночас, порядок і умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, у тому числі всіх його видів, до яких входить і додаткова винагорода, здійснюються виключно в порядку, що затверджуються наказом Міністерства оборони України, який підлягає державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Отже, оскільки пункт 2-1 Постанови № 168 Кабінет Міністрів України делегував керівникам відповідних міністерств та державних органів право визначати не розмір, а лише порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що п. 2-1 Постанови № 168 не суперечить вимогам ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком № 260.

Відповідно до пункту 2 розд. ХХХІV Порядку № 260 (у редакції, чинній у період з лютого по липень 2023 року), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується, зокрема в розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, ункт 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 не змінює, визначений пунктом 1 Постанови № 168, розмір додаткової винагороди, оскільки як Порядок № 260, так і Постанова № 168, визначають розмір такої додаткової винагороди у вигляді 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

При цьому, положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 лише конкретизують та визначають порядок та умови виплати такої додаткової винагороди у вигляді здійснення виплати військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), додаткової винагороди 30000 гривень в розрахунку на місяць, однак лише пропорційно часу виконання таких бойових (спеціальних) завдань.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про неможливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 є помилковими та ґрунтуються на власному тлумаченні норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наявних в матеріалах справи наказів про виплату додаткової винагороди за лютий-липень 2023 року, наказів про призначення сил та засобів для здійснення бойових завдань за період лютий-липень 2023 року, журналів ведення оперативної обстановки 3 роти охорони ВЧ НОМЕР_1 за період лютий-липень 2023 року, рапортів про виплату щомісячної додаткової винагороди за період лютий-травень 2023 року, витягів з розрахунково-платіжних відомостей на виплату додаткової винагороди за період травень-липень 2023 року, в частині, що стосуються позивача, останньому у період з лютого по липень 2023 року включно виплата додаткової винагороди 30 000 гривень в розрахунку на місяць здійснювалася саме пропорційно часу виконання ним таких бойових (спеціальних) завдань.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки у спірному періоді позивач отримував винагороду у належному розмірі, який відповідає характеру виконуваних ним завдань, у зв`язку із чим у спірних правовідносинах, а відтак відповідачі, застосовуючи положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 та здійснюючи виплату позивачу додаткової винагороди включно пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань, діяли в межах своїх повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта про необхідність врахування судом під час розгляду цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.09.2023 у справі № 260/3564/22 колегія суддів відхиляє, оскільки правовідносини у справі № 260/3564/22 та у справі, що розглядається не є релевантними, так як вони виникли у різні часові періоди, в яких положення Постанови № 168 мали різні редакції.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі № 440/12741/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова І.С. Чалий