Справа № 127/16810/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16810/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Каленяк Р.А.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

05 вересня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Скасовано постанову інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення з підстав, визначених ст. 38 КУпАП України.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.05.2024 інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕНА № 2145731 від 14.05.2024 згідно якої 14.05.2024 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 с. Якушинці Вінницького району перевищив дозволену швидкість на 24 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ІІ LTІ 20/20 (серійний номер ТС008365), чим було порушено п. 12.4 ПДР України.

Вказаною постановою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним працівник поліції не здійснював та ПДР України не порушував. Також, на переконання позивача, інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано суду достовірних та безсумнівних доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями порушив ПДР України. Тому, на думку суду, наведене дає підстави для висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1ст.122КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірно висновку щодо наявності підстав для скасування спірної постанови.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 «Правил дорожнього руху».

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Вимірювач, яким здійснювався замір швидкості транспортного засобу - лазерний LTI 20/20 TRUCAM II.

Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM TC 08365 II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Варто зазначити, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем на підтвердження законності винесення оскаржуваної постанови надано фото з приладу TRUCAM, документація на прилад TRUCAM, диск з відеозаписом, лист Служби автомобільних доріг у Вінницькій області щодо дорожніх знаків на А/Д в с. Якушинці Вінницького району.

Проте, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити об"єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази його вчинення позивачем.

Зокрема, відсутні докази, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.76.

Крім того, наданий відповідачем відеодоказ з приладу TRUCAM (файли у2024/2-2-5b8a80c0-2efa-11ef-8568-d96f8af1d3f5.mp4 та у2024/2-2-65486640-2efa-11ef-9bef-61644810ed27.mp4) містять лише відеозапис про рух автомобіля, однак без відображення координат та швидкості руху автомобіля. Натомість, на незасвідченій у встановленому порядку фотокопії з приладу TRUCAM (файл _і2200_0514_135632.jmx) відображено координати та швидкість руху транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, поміряна швидкість:74 км/г;, поміряна дистанція: 284,5 м; ліміт швидкості:73 км/г; швидкість регістрації:73 км/г (а.с.33). Однак, на диску з доказами фіксації правопорушення, наданого відповідачем, файл _і2200_0514_135632.jmx з фото відсутній.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки вони не є належним та допустимим згідно вимог ст.ст. 73,74 КАС України та не свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на наведене, оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам сторін. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Щодо інших доводів скаржника, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Сушко О.О.