Справа № 240/11705/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/11705/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1 ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути його заяву від 28.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити йому пенсію з моменту звернення із врахуванням пільгового стажу роботи лікарем патологоанатомом з 02.02.1998 по 16.09.2003 та лікарем рентгенологом-стажистом у період з 15.04.2009 по 08.07.2009.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що в період з 02.02.1998 по 16.09.2003 він працював лікарем патологоанатомом, а в період з 15.04.2009 по 08.07.2009 лікарем рентгенологом-стажистом, а відтак має достатній стаж роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та надав усі необхідні документи, які підтверджують стаж роботи за Списком №1. Однак, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії, з підстав відсутності в нього пільгового стажу роботи. Позивач вважає таке рішення протиправним, а своє право на пенсійне забезпечення порушеним, у зв`язку з цим, він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/11705/22 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що 28.04.2022 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. У зв`язку із чим, після реєстрації цієї заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, цю заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області. За результатами розгляду цієї заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області прийняло рішення від 03.05.2022 №61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із відсутністю в нього необхідного пільгового стажу. Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області лише повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення, шляхом направлення йому листа від 10.05.2022. У зв`язку із чим, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зауважило, що не приймало рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, а відтак не вчиняло дій, які б могли порушувати право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Крім того, у відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 03.05.2022 №61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії правомірним, оскільки в період з 02.02.1998 по 16.09.2003, коли позивач працював лікарем патологоанатомом, робота проводилась ним не повним робочий день, що підтверджується довідкою від 08.04.2022, а також за вказаний період відсутні накази про результати проведення атестації робочого місяця за умовами праці. В свою чергу, посада "лікар-рентгенолог-стажист", за якою позивач працював в період з 15.04.2009 по 08.07.2009 відсутня в переліку посад за Списком №1. У зв`язку з цим, зазначені періоди не були зараховані до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1. Відтак, за відсутності у позивача підтвердженого стажу роботи за Списком №1, підстави для призначення йому пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відстутні.

Ухвалою суду залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 2) до участі в справі в якості другого відповідача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказало, що не визнає заявлених позовних вимог. На обгрунтування своєї позиції відповідач 2 вказав, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу у чоловіків в період з 01.04.2021 по 31.03.2022 не менше 23 років 6 місяців, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При цьому, пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Особі, яка претендує на пільгову пенсію за віком, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці за умовами праці, що підтверджені висновками Державної експертизи умов праці. Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для деяких категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). Так, за результатами розгляду наданих ОСОБА_1 документів до його пільгового стажу не було зараховано період роботи з 02.02.1998 по 16.09.2003, оскільки згідно довідки від 08.04.2022 № 85 робота проводилась неповний робочий день, а також відсутні накази про результати проведення атестації робочого місця. Крім того, не було зараховано період з 15.04.2009 по 08.07.2009, оскільки посада "лікар-рентгенолог-стажист" відсутня в переліку посад Списку №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивача пільгового стажу йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області вважає, що в спірних правовідносинах діяло правомірно, а тому просило відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працівнику, зайнятому повний робочий на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1) за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

За наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області прийняло рішення від 03.05.2022 №61 про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність у нього необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 менше 10 років. При цьому, до пільгового стажу позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області не зарахувало період його роботи на посаді лікаря патологоанатома з 02.02.1998 по 16.09.2003, оскільки згідно довідки від 08.04.2022 № 85 робота в цей період проводилась неповний робочий день. Крім того, позивачем не були надані накази про результати проведення атестації робочого місця. Також, до пільгового стажу позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області не зарахувало період його роботи з 15.04.2009 по 08.07.2009, оскільки посада, яку він займав у цей період ("лікар-рентгенолог-стажист") відсутня в переліку посад Списку №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області рішення від 03.05.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 листом від 10.05.2022.

Вважаючи відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах через не зарахування періодів його роботи з 02.02.1998 по 16.09.2003а посаді лікаря патологоанатома та з 15.04.2009 по 08.07.2009 на посаді лікаря рентгенолога-стажиста до пільгового стажу за Списком №1 протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення. Якщо міжнародним договором України встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 суд встановив, що звертаючись із заявою про призначення пенсії, він виявив бажання реалізувати своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки саме цей вид пенсії він просив йому призначити.

Пунктом 2 Розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відтак, з огляду на вказане правове регулювання, особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за нормами Закону №1058-IV.

Відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульовані статтею 114 вказаного Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначає, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності у сукупності таких обов`язкових умов:

- зайнятість особи повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- наявність атестації робочого місця особи;

- досягнення особою 50 річного віку;

- наявність у особи загального страхового стажу не менше 25 років для чоловіків та не менше 20 років для жінок;

- наявність у особи стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, не менше 10 для чоловіків та не менше 7 років 6 місяців для жінок.

Відтак, наявність визначеного в пункті 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV спеціального стажу на підземних роботах чи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 не менше 10 років (для чоловіків) є обов`язковою вимогою для виникнення у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

При цьому, у пункті 4 Порядку № 383 зазначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку № 442) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку №442.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком №442. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно з ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) також визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, період роботи на відповідних посадах або за відповідними професіями за Списком №1 до 21.08.1992 зараховується до пільгового стажу роботи за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи, а період роботи після 21.08.1992 - зараховується до пільгового стажу роботи за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

В свою чергу, документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу, уточнююча довідка, передбачена пунктом 20 Порядку № 637.

Однак, суд зауважує, що право на зарахування певного періоду роботи до стажу роботи за Списком №1, яка надає право на пенсію на пільгових умовах, в першу чергу визначається органом, що призначає пенсію, на підставі інформації, зазначеної в трудовій книжці особи, оскільки вона є основним документом, що підтверджує стаж. Натомість надання для підтвердження стажу роботи за Списком №1 уточнюючої довідки, передбаченої пунктом 20 Порядку № 637, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності у трудовій книжці необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Оскаржуваним в даній справі рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області рішення від 03.05.2022 №61 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність у нього пільгового стажу роботи за Списком №1. При цьому, розглянувши додані позивачем до заяви про призначення пенсії документи, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області не зарахувало ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи на посаді лікаря патологоанатома з 02.02.1998 по 16.09.2003 та період його роботи на посаді лікаря-рентгенолога з 15.04.2009 по 08.07.2009.

Матеріалами справи підтверджується, що період роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря патологоанатома з 02.02.1998 по 16.09.2003 не був зарахований до пільгового стажу за Списком №1 через те, що робота в цей період проводилась неповний робочий день. В свою чергу, період роботи ОСОБА_1 з 15.04.2009 по 08.07.2009 не був зарахований до пільгового стажу за Списком №1 через те, що посада, яку він займав у цей період "лікар-рентгенолог-стажист" відсутня в Списку №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Таким чином, спірним у даній справі є питання наявності у ОСОБА_1 права на врахування періодів його роботи з 02.02.1998 по 16.09.2003 на посаді лікаря патологоанатома та з 15.04.2009 по 08.07.2009 на посаді лікаря рентгенолога-стажиста до пільгового стажу роботи за Списком №1.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Дослідивши під час розгляду справи трудову книжку ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 17.07.1989) суд встановив, що в ній містяться записи №6 та №7, які підтверджують, що в період з 02.02.1998 по 16.09.2003 ОСОБА_1 працював на посаді лікаря хірурга стаціонару Червоноармійського районного ТМО.

Таким чином, трудова книжка ОСОБА_1 не містить записів, які б підтверджували, що в спірний період з 02.02.1998 по 16.09.2003 він працював на посаді лікаря патологоанатома.

В свою чергу, в матеріалах справи наявна довідка Комунального некомерційного підприємства "Лікарня Пулинської селищної ради" від 04.04.2022 вих.№6, згідно якої в період з 02.02.1998 по 16.09.2003 ОСОБА_1 працював на посаді лікаря хірурга за сумісництвом на 0,3 посади лікаря-патологоанатома.

Суд зазначає, що сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (приватної особи, підприємця) за наймом. У разі сумісництва передбачається укладення двох трудових договорів за основним місцем роботи та сумісництвом.

Робота вважається сумісництвом за таких умов: наявність основної роботи на умовах трудового договору; робота виконується у вільний від основної роботи час.

Питання щодо роботи за сумісництвом працівників державних установ і організацій регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 №245 та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінфіну України від 28.06.1993 № 43.

Відповідно до статті 102-1 КЗпП України сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 №58, на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за основним місцем роботи. Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться на бажання працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи окремим рядком.

Судом встановлено, що позивач в період з 02.02.1998 по 16.09.2003 працював на посаді лікаря хірурга стаціонару Червоноармійського районного ТМО про що зроблені відповідні записи в його трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 17.07.1989, та суміщав вказану основну роботу із роботою на 0,3 посади лікаря-патологоанатома.

Вказане свідчить, що основною роботою ОСОБА_1 в спірний період з 02.02.1998 по 16.09.2003 була робота на посаді лікаря хірурга стаціонару Червоноармійського районного ТМО, яка не передбачена Списком №1. В свою чергу, роботу за посадою лікаря-патологоанатома ОСОБА_1 виконував у вільний від основної роботи та лише на 0,3 посади. Зазначені обставини виключають можливість зайнятості позивача повний робочий день за посадою лікаря-патологоанатома. Разом з тим, пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначає, що зайнятість особи саме повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, є обов`язковою умовою для виникнення у неї права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також суд зазначає, для підтвердження пільгового характеру своєї роботи з 02.02.1998 по 16.09.2003 на посаді лікаря-патологоанатома ОСОБА_1 надавав як пенсійному органу, так і до суду довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.04.2022 №85, видану йому Комунальним некомерційним підприємством "Лікарня Пулинської селищної ради".

Зазначена довідка містить інформацію про те, що в період з 02.02.1998 по 16.09.2003 ОСОБА_1 виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за посадою лікаря-патологоанатома (за сумісництвом на 0,3 посади), що передбачена Списком №1 (розділ ІХІ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №46.

Однак, суд вважає вказану довідку неналежним доказом пільгового характеру роботи позивача в період з 02.02.1998 по 16.09.2003, з огляду на те, що згідно з пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Так, в період роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-патологоанатома (за сумісництвом) з 02.02.1998 по 16.09.2003 діяв Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (був чинний з 11.03.1994 по 16.01.2003) та Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 (був чинний з 16.01.2003 по 03.08.2016).

Натомість, Комунальне некомерційне підприємство "Лікарня Пулинської селищної ради" при видачі позивачу довідки від 08.04.2022 №85 застосувало Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №46, який набрав чинності з 03.08.2016, а відтак він не є Списком що був чинним на період роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-патологоанатома.

Більш того, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, чинні в період роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-патологоанатома (з 02.02.1998 по 16.09.2003) не передбачали посади "лікаря-патологоанатома".

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області правомірно не зарахувало до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду його роботи з 02.02.1998 по 16.09.2003 на посаді лікаря патологоанатома (за сімісництвом).

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача 2 щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоду його роботи з 15.04.2009 по 08.07.2009 на посаді лікаря рентгенолога-стажиста, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, вказаний період не був зарахований до пільгового стажу за Списком №1 через те, що посада, яку позивач займав у цей період "лікар-рентгенолог-стажист" відсутня в Списку №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Вирішуючи спірні правовідносини в цій частині, суд зазначає наступне.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.07.1989 підтверджується, що в період з 15.04.2009 по 08.07.2009 позивач дійсно працював на посаді лікаря-рентгенолога-стажиста рентгенкабінету КУ "Центральна районна лікарня".

На момент роботи позивача з 15.04.2009 по 08.07.2009 на посаді лікаря рентгенолога-стажиста, вищезазначеній посаді Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

В розділі ХІХ "Охорона здоров`я" вищезазначеного Списку №1 передбачено, що до посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відноситься лікарі-рентгенологи.

Суд зазначає, що те, що ОСОБА_1 працюючи на посаді лікаря-рентгенолога був при цьому стажистом, не спростовує того, що перебуваючи на цій посаді він виконував роботу, яка передбачена Список №1.

Крім того, пільговий характер роботи позивача в період з 15.04.2009 по 08.07.2009 підтверджується також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.04.2022 №16, виданою Комунальним некомерційним підприємством "Житомирська багатопрофільна опорна лікарня".

З огляду на вказане вище, суд вважає, що період роботи ОСОБА_1 з 15.04.2009 по 08.07.2009 (2 місяці 24 дні) на посаді лікаря рентгенолога-стажиста є періодом, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Відтак, підтверджений під час розгляду справи пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №1 становить лише 2 місяці 24 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказане свідчить, що позивач не має необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 в розмірі 10 років, для виникнення у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 є правомірним.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 14.05.1996 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул.Смілянська, 23, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович