Справа № 140/7587/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7587/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, (далі ГУ ПФУ в Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі ГУ ПФУ в Львівській області, відповідач 2) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу виникнення права на пенсію, з 18.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ГУ ПФУ в Львівський області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 25.06.2024 №46 відмовив останньому у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки.

Позивач з таким рішенням не погоджується, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

14.08.2024 ГУ ПФУ у Волинській області подало відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 02 дні, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Камінь-Каширської міської ради Грудківського старостинського округу Волинської області від 13.07.2024 №1019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та постійно проживає з 10.02.1993 року по даний час в АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії згідно з Постановою КМУ №106 від 23.07.1991 року «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 01 вересня 1985 року вступила до Ковельського середнього МГТУ №5 і 22 липня 1986 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією кравець-моторист (по виготовленню верхнього одягу), рішенням екзаменаційної комісії від 22 липня 1986 року позивачу присвоєно кваліфікацію кравець-моторист по виготовленню верхнього одягу третього розряду, видано диплом встановленого зразка А №369138 із реєстраційним номером 77.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1986 року ОСОБА_1 з 01.09.1985 по 24.07.1986 навчалася в Ковельському МПТУ №5 (запис №1); з 25.07.1986 по 04.02.2002 працювала в Ковельській швейній фабриці (записи №2-4). Період навчання в СМПТУ №5 м. Ковель, період роботи в Ковельській швейній фабриці відповідно, проживання позивача у місті Ковель, не може бути врахований до періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, документами підтверджено факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на 01.01.1993 року - 10 місяців 09 днів у поданих позивачем документах відсутні належні та допустимі докази факту проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) по 01.01.1993 року тривалістю 3 роки.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просила задоволені позову відмовити повністю.

Представник відповідача ГУ ПФУ у Львівській області у відзиві на позов позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону №796, є постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 роки. При цьому, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно Закону №1058 та Закону №796.

Згідно документів, поданих позивачем, вік 55 років 11 місяців 05 днів, страховий стаж становить 23 роки 02 дні. Але, як зазначено вище, однією з умов для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796 є вимога постійного проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 3 роки.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - період з 26.04.1986 по 22.07.1986, згідно довідки №1075 від 27.07.2023, оскільки вище вказаний період навчання в Ковельському СМПТУ, що не належить до зони гарантованого добровільного відселення. Документами підтверджено факт проживання (роботи) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 10 місяців 09 днів.

Отже, з огляду на вищезазначене, у ГУ ПФУ у Львівській області відсутні правові підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням ст. 55 Закону №796.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_2 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 15).

Відповідно до довідки від 08.07.2024 №913, виданої виконавчим комітетом Камінь-Каширської міської ради Грудківським старостинським округом №9 про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрована та проживала з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Осівці Камінь-Каширського району Волинської області, яке визнано забрудненим в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 14 (п.3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.16).

Згідно із довідкою від 08.07.2024 №910 виконавчого комітету Камінь - Каширської міської ради Грудківський старостинській округ Волинської області, ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживає з 10.02.1993 по даний час в АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії відповідно до ст. 14 (п.3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про те, що їй видавалось посвідчення, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.17).

18.06.2024 позивач звернулась до відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області та рішенням якого від 25.06.2024 №46 відмовило в останньому у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Рішення мотивоване тим, що за наданими документами період проживання (роботи) заявника у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить - 10 місяців 09 днів. До періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період з 26.04.1986 по 22.07.1986 згідно довідки №1075 від 27.07.2023, оскільки вище вказаний період навчалась в Ковельському СМПТУ, що не належить до зони гарантованого добровільного відселення. Право на пенсійну виплату відповідно до статті 55 Закону №796 відсутнє (а.с. 21).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09.03.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23).

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У свою чергу, частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Так, довідкою від 08.07.2024 №913 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Грудківським старостинським округом №9 про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрована та проживала з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Осівці Камінь-Каширського району Волинської області, яке визнано забрудненим в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 14 (п.3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.16).

Відповідно до довідки від 08.07.2023 №910 виконавчого комітету Камінь - Каширської міської ради Грудківський старостинській округ Волинської області ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживає з 10.02.1993 по даний час в АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії відповідно до ст. 14 (п.3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про те, що їй видавалось посвідчення, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (а.с.17).

Згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» село Осівці та село Грудки Камінь-Каширського району Волинської області включені у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до диплому НОМЕР_3 позивач у період з 01.09.1985 по 22.07.1986 навчалася в СПТУ №5 м. Ковель. Також трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.08.1986 підтверджено, що у період з 25.07.1986 по 04.02.2002 працювала в Ковельській швейній фабриці, яка знаходиться у місті Ковелі Волинської області, що не заперечується позивачем, та вказаний населений пункт відповідно до Постанови №106 не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до довідок від 08.07.2023 №913 та від 08.07.2023 №910, загальний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 01 рік 01 місяць 7 днів.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.15), тоді як згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Проте, суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є також наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також частиною четвертою статті 24 Закону №1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

До 01.01.2004 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до частин першої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Абзацом першим статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9) та із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII вона звернулась 18.06.2024, тобто у віці 56 років.

Отже, станом на дату досягнення позивачем пенсійного віку 54 років, який дає право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, а саме станом на 2022 рік, у позивача повинен був бути наявний страховий стаж не менше 23 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону №1058-IV (30), зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку (6)). Однак, на дату досягнення позивачем пенсійного віку 54 років у позивача страхового стажу не менше 23 років не було, що підтверджується попередніми рішеннями Пенсійних фондів доданих відповідачем 1 до відзиву на позовну заяву.

У рішенні ГУ ПФУ в Львівській області від 25.06.2024 №46 зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 02 дні та згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 до страхового стажу враховано всі періоди (а.с. 21). Також з розрахунку стажу-форма РС-право вбачається, що позивачу до страхового стажу зараховано періоди роботи як згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 (а.с. 23-25), так і за даними персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача дійсно становить 23 роки 02 дні станом 2024 рік.

Отже, у позивача станом на дату досягнення пенсійного віку був відсутній страховий стаж не менше 23 років, чого не заперечує у позовній заяві останній, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи суд дійшов висновку, що відповідач ГУ ПФУ в Львівській області правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, позаяк у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення такої пенсії, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ необхідно відмовити. Враховуючи, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 25.06.2024 №46 позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зважаючи на відсутність у позивача необхідного страхового стажу, у задоволенні похідних позовних вимог про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ також належить відмовити. Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, 10, 5), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В. ) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський