Справа № 140/36376/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/36376/23 пров. № А/857/12403/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьк) у справі № 140/36376/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОПРІМ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000435/2 від 27.06.2023, №UA205140/2023/000488/2 від 14.07.2023 та №UA205140/2023/000502/2 від 18.07.2023;

визнати протиправним та скасувати картку відмови Волинської митниці в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002454 від 27.06.2023, №UA205140/2023/002710 від 14.07.2023 та №UA205140/2023/002766 від 18.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Позивача зазначав, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару. Натомість, зазначені митницею у повідомленнях декларанту та у рішеннях про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірних рішень про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000435/2 від 27.06.2023, №UA205140/2023/000488/2 від 14.07.2023 та №UA205140/2023/000502/2 від 18.07.2023. Визнано протиправними та скасовано картки відмови Волинської митниці в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002454 від 27.06.2023, №UA205140/2023/002710 від 14.07.2023 та №UA205140/2023/002766 від 18.07.2023.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання виявлено ряд розбіжностей. Встановлено, що основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню, а тому митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також у відзиві долучено докази понесених судових витрат пов`язаних з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, та просить їх врахувати їх при розподілі судових витрат у даній справі. Заявлена сума становить 6500 грн.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 13.04.2023 ТОВ «БІОПРІМ» було укладено зовнішньоекономічний контракт №13-04/23 з компанією Misma GmbH, Німеччина, згідно якого остання виступила продавцем, а Позивач покупцем, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору товар згідно Специфікацій.

Пунктом 2.1. контракту передбачено що ціна товару вказана у специфікаціях до цього контракту.

Згідно пункту 3.1. контракту умови оплати встановлені наступні:100% - протягом 30 днів з дня інвойсу, якщо інше не передбачено в специфікації.

26.06.2023 позивачем для здійснення митного оформлення товару - Taurine /Таурін/ - 21000кг, у формі білого кристалічного порошку. Вміст діючої речовини - 99,5%. CAS №107-35-7. Хімічна формула C2H7NO3S. Номер партії: C002-YB2303487, C002-YB2302118/ 840 картонних мішків по 25кг/ Використовується для збагачення кормів для хижих савців та риб таурином. Не є товаром військового призначення та подвійного використання. Не містить наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори. Виробник - Hubei Grand Life Science & Technology Co., Ltd. Торговельна марка «Fuchi». Країна виробництва - CN, що надійшов на митну територію України за вищевказаним зовнішньоекономічним контрактом №13-04/23 та згідно Специфікації №7 від 16.06.2023, до відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці було подано електронну митну декларацію №23UA03U4 та документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний контракт №13-04/23 від 13.04.2023; специфікація №7 від 16.06.2023; інвойс №RE23078 від 16.06.2023; прайс-лист б/н від 16.06.2023; транзитна декларація Т1 від 21.06.2023 №23DE07M4; договір транспортного експедирування №2292 від 20.06.2023; довідка про транспортні витрати №2023-07880 від 21.06.2023, міжнародна товаротранспортна накладна CMR №20230621 від 21.06.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

довідка про транспортно-експедиційні витрати №2023-07880 від 12.06.2023 надана від ТОВ «Девік Колсалтинг». Відповідно до гр.23 CMR 20230621 від 21.06.2023 перевезення вантажу здійснив Avtopartner Ukraine. Договір про перевезення, зазначений в гр.44 МД №2292 від 20.06.2023, заключений між ТОВ «Девік Колсалтинг» та ТОВ «Біопрім»;

прайс-лист №б/н від 16.06.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано. Відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53 та ст.54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

копію декларацію країни відправлення;

банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено.

27.06.2023 декларант разом листом №27/06/2023-1 надав пояснення та додаткові документи, а саме:

документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни: видаткова накладна: №859 від 04.04.2023, рахунок на оплату №221 від 03.04.2023;

договір транспортного експедирування №2292 від 20.06.2023.

Копію декларації країни відправлення, а саме транзитну декларацію Т1 №23DE07M4, позивач подавав до митного оформлення разом з митною декларацією.

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв оскаржувані картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002454 від 27.06.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000435/2 від 27.06.2023, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме:

товар 1 на рівні - 2,88 дол. США/кг за МД №UA205140/2023/048693 від 20.06.2023.

В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA84U6 від 27.06.2023 із застосуванням положень частини сьомо статті 55 Митного кодексу України.

Також, 13.07.2023 позивачем для здійснення митного оформлення товару - Товар1: Порошкоподібна форма вітаміну В6: Pyridoxine Hydrochloride (Vitamin B6)/ Піридоксин гідлохлорид 1200 кг. Діюча речовина: вітамін В6 (Pyridoxine Hydrochloride) - 99,7/-99,8/. Кормова добавка призначена для збалансування і збагачення раціонів сільськогосподарських тварин та птиці вітаміном В6 Номер партії: Y7, Y8Y69/ 48 картонів по 25кг/Виробник - Huazhong Pharmaceutical CO.,LTD Торговельнa марка - Huazhongpharma. Крaїнa виробництва - CN. Товар 2: Порошкоподібна форма вітаміну В12: Vitamin B12(cyanocobalamin) Feed Additive / Вітамін В12 (ціанокобаламін) кормова добавки - 300кг. Містить діючу речовину - ціанкобаламін - 1,03% Використовується для збагачення кормів та преміксів для всіх видів тварин вітаміном В12 /12 картонних мішків по 25кг/Номер партії F210912C. Вирoбник - Yuxing Biotechnology(Group)Co, Ltd. Tорговельнa марка - Yuxing Країна виробництва -CN. Товар 3: Порошкоподібна форма вітаміну Н (D-біотин) - Biotin Pure /Біотин чистий/ - 10 кг. Вміст діючої речовини - 100,3% Номер партії: BN22041206 /1 картонів по 10кг/ Використовується для збагачення кормів та преміксів для всіх видів тварин вітаміном Н. Без додавання цукрів, глюкози, мультодекстрину, крохмалю, молочних продуктів. Не є самостійним продуктом для годівлі. Виробник - JIANGXI TIANXIN PARMACEUTICAL CO.LTD. Торговельнa марка. Крaїнa виробництва - CN. Упaковкa в картонних коробках на палетах. Товар 4: Порошкоподібна форма вітаміну Е: Biopromis Е 50% /Вітамін Е 50%/ - 2000 кг. Містить діючу речовину - DL-альфа-токоферолу ацетат - 50,2%. Допоміжна речовина: Діоксид кремнію - до 1кг. Кормова добавка призначена для збалансування і збагачення раціонів сільськогосподарських тварин та птиці вітаміном Е /80паперових мішків по 25кг/ Номер партії: 2, Виробник - JILIN BEISHA PHERMACEUTICAL CO., LTD. Торговельнa марка. Крaїнa виробництва - CN. Товар 5: Солі четвертинні, визначеного хімічного складу: Betaine EAST/Бетаїн Іст/у формі порошку - 9000кг.Склад: 1 кг містить бетаіну гідрохлориду - 97,6%. Номер партії: SYY/360 картон по 25кг/Призначена для покращення показників продуктивності тварин та птиці, пришвидшення метаболізму, збалансування раціонів та збагачення їх бетаїном. Торгова марка: Healthy. Вирoбник: Healthy (Hangzhou) Husbandry Sci-tech Co.Ltd. Країна виробництва: CN, що надійшов на митну територію України за вищевказаним зовнішньоекономічним контрактом №13-04/23 та згідно Специфікації №8 від 05.07.2023, до відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці було подано електронну митну декларацію №23UA31U7 та документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний контракт №13-04/23 від 13.04.2023; специфікація №8 від 05.07.2023; інвойс №RE2323081 від 05.07.2023; прайс-лист б/н від 04.07.2023; транзитна декларація Т1 від 07.07.2023 №23DE37M3 та №23DE33M7; міжнародна товаротранспортна накладна CMR №20230706 від 06.07.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

проте, декларації країни відправлення не подано до митного оформлення. Супровідні документи Т1: №23DE33M7 №23DE37M3 від 07.07.2023 містять інформацію щодо транзитної операції;

в інвoйcі №RE2323081 від 05.07.2023 та пакувальному листі №LS23081 від 06.07.2023 прописані умови, що суперечать контракту: продавець залишає товар своєю власністю до сплати повної суми.

Крім того, в інвойсі зазначений вид оплати: готівкою протягом 30 днів з дати рахунку-фактури. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей та неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53 та ст.54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

виписку з бухгалтерської документації;

банківський платіжний документ;

договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

декларацію країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку.

Декларантом 14.07.2023 було подано лист №14/07/2023-1 з поясненнями щодо вартості товару та з додатковими документами:

документами бухгалтерського обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару: видаткові накладні: №1661 від 16.06.2023 №1570 від 14.06.2023, №1561 від 09.06.2023.

Копії декларацій країни відправлення, а саме транзитних декларацій Т1 позивачем подавалися до митного оформлення разом з митною декларацією.

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв оскаржувані картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002710 від 14.07.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000488/2 від 14.07.2023, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме:

товар 4 на рівні - 9,13 дол. США/кг за МД №UA205140/2023/023545 від 27.03.2023;

товар 5 на рівні - 2,175 дол. США/кг за МД №UA205140/2023/028641 від 10.04.2023..

В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA35U8 від 14.07.2023 із застосуванням положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, 17.07.2023 позивачем для здійснення митного оформлення товару - Товар1: Порошкоподібна форма вітаміну С та його похідних: Ascorbic Acid/Аскорбінова кислота - 17100кг. Вміст діючої речовини - 99,7%. Використовують в харчовій промисловості. Номер партії: . Запаковано в 684 картонних коробок по 25кг. Виробник - CSPC WEISHENG PHARMACEUTICAL (SHIJIAZHUANG) CO, LTD. Торговельна марка. Країна походження - CN. Упаковка в картонних коробках на палетах. Товар 2: Продукт, що отримується процесом синтезу, похідні кетонів та хінонів: Vitamin K3 MNB/Вітамін К3 МНБ (менадіон нікотинаміду бісульфід, вміст 97,3%, Вміст бета-менадіону 44,5%, нікотинаміду 31,4%) 1000 кг, у вигляді жовтуватого кольору кристалічного порошку. CAS№73581-79-0. Номер партії: 230429121. 40 картонів по 25кг. Використовується для збагачення кормів та преміксів для всіх видів тварин з метою сприяння процесам метаболіму. Не містить наркотичних речовин, психотропних засобів, прекусорів. Не є товаром військового призначення та подвійного використання. Виробник - CHONGQING MINFENG CHEMICAL Co. Ltd. Країна походження - CN, що надійшов на митну територію України за вищевказаним зовнішньоекономічним контрактом №13-04/23 та згідно Специфікації №10 від 12.07.2023, до відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці було подано електронну митну декларацію №23UA46U0 та документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний контракт №13-04/23 від 13.04.2023; специфікація №10 від 12.07.2023; інвойс №RE23089 від 12.07.2023; прайс-лист б/н від 12.07.2023; експортна митна декларація країни відправлення від 13.07.2023 №23DE33E2; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів №13181-01 від 10.07.2023; довідка про транспортні витрати №DT1551 від 14.07.2023; міжнародна товаротранспортна накладна CMR №20230713 від 06.07.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

в декларації країни відправлення №23DE33E2 від 19.07.2023 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в інвойсі;

прайс-лист №б/н від 12.07.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст. 53 та ст. 54 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

транспортні документи (договір, рахунки, акт виконаних робіт тощо).

Декларантом 18.07.2023 подано лист №18/07/2023-1 з поясненнями щодо вартості товару та з наступними додатковими документи:

документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни: видаткова накладна №1137 від 03.05.2023, видаткова накладна №1250 від 10.05.2023, видаткова накладна №1387 від 22.05.2023;

договір надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів №13181-01 від 10.07.2023;

рахунок №14/07/08 від 14.07.2023;

заявка №DT1551 від 10.07.2023 до договору №13181-01 від 10.07.2023.

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв оскаржувані картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002766 від 18.07.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000502/2 від 18.07.2023, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме:

товар 1 на рівні - 3,13 дол. США/кг за МД № UA100180/2023/506332 від 02.05.2023;

товар 2 на рівні -14,58 дол. США/кг за МД №UA205140/2023/056719 від 16.05.2023.

В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA58U5 від 18.07.2023 із застосуванням положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України.

Позивач вважаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів та кртки відмови протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Відповідно до частин 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами 6, 7 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

Згідно з ч. 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 4 ст. 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

Разом з цим, як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митною декларацією, а також додатково подані документи, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

Разом з цим, щодо доводі апелянта про виявлені розбіжності у поданих разом з МД №23UA03U4 від 26.06.2023 документах, які слугували підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002454 від 27.06.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000435/2 від 27.06.2023, то слід зазначит таке.

Згідно Договору №2292 від 20.06.2023 ТОВ «Девік Колсалтинг» не являється безпосереднім перевізником, а є Експедитором, який за плату і за рахунок Замовника (Позивача) зобов`язується організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів Замовника автомобільним транспортом по території України та інших держав (п. 1.1. договору). Для виконання даних послуг, у відповідності до п.4.2.3. Експедитор має право залучати до виконання перевезення третіх осіб (Перевізників), що він і зробив, залучивши LLC «Avtopartner Ukraine», як перевізника.

Про це позивач, зокрема, зазначав у листі від 27.06.2023 №27/06/2023-1, разом з яким подав ще раз вищевказаний договір.

Водночас, відповідач, висловивши вказане вище зауваження у повідомленні про витребування документів, не вимагав у позивача жодних додаткових документів, що стосувалися транспортування товару, що вказує на те, що поданих позивачем документів було достатньо для визнання заявленої транспортної складової митної вартості.

Щодо відсутності в прайс-листі інформації від виробника товару, суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, тому такі документи можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 у справі №420/2850/19.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 53 МК України, надання прайс-листів (прейскурантів) виробника товару вважається наданням додаткових документів на вимогу митного органу в разі їх наявності у декларанта.

Отже, ненадання позивачем прайс-листа виробника товарів не може ставити під сумнів заявлену митну вартість і бути підставою для її коригування.

Стосовно виявлених митним органом розбіжностей у поданих разом з МД №23UA31U7 від 13.07.2023 документах, які слугували підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002710 від 14.07.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000488/2 від 14.07.2023, суд зазначає наступне.

Транзитна декларація Т1 оформлюється на переміщення товарів територією країн, що приєдналися до Конвенції про процедуру спільного транзиту від 20 травня 1987 року, зокрема Німеччини та України. Для України дана Конвенція набрала чинності з 01.10.2022.

Пунктом (а) ч.1 ст.3 Загальних положень Конвенції встановлено, що для цілей цієї Конвенції термін «транзит» означає процедуру, під якою товари перевозяться під контролем компетентних органів з однієї Договірної сторони до іншої Договірної сторони або до тієї самої Договірної сторони принаймні через один кордон. Товар позивача перевозився між двома договірними країнами через декілька кордонів, оскільки спільного кордону між Україною та Німеччиною немає. Згідно ч.1 ст.2 Загальних положень Конвенції процедура спільного транзиту надалі в тексті цієї Конвенції у відповідних випадках іменується процедурою Т1 або процедурою Т2.

Отже, подання позивачем транзитної декларації Т1 підтверджує ввезення в Україну товарів з Німеччини та оформлення їх там митними органами в режимі спільного транзиту за процедурою Т1, а тому декларації Т1 є митними деклараціями країни відправлення.

Водночас, колегія суддів поділяє міркування суду першої інстанції, що митні органи не наділені правом вирішувати, відповідають договори та документи суб`єктів господарювання один одному чи ні. Думка посадових осіб митниці щодо умов контракту та товаросупровідних документів ніякого стосунку не може мати до договірних відносин сторін контракту та не може впливати на них в силу одного із загальних принципів господарювання, встановлених ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України, а саме - заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Щодо виду оплати зазначеному в інвойсі, то з матеріалів справи, зокрема, доданого до даного позову офіційного перекладу інвойсу вбачається, що вираз «net cash» означає чисті грошові кошти або сума нетто, що спростовую твердження митного органу стосовно інвойсу.

Відтак, всі викладені вище зауваження відповідача є безпідставними та спростовуються поданими до митного оформлення документами та нормами чинного законодавства.

Щодо виявлених митним органом розбіжностей у поданих разом з МД №23UA46U0 від 17.07.2023 документах, які слугували підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002766 від 18.07.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000502/2 від 18.07.2023, суд зазначає наступне.

Відповідач дійшов висновку, що в декларації країни відправлення № 23DE33E2 від 19.07.2023 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в інвойсі.

Проте, таке зауваження відповідача є не зрозумілим та безпідставним, оскільки він не посилається на жодну норму права національного законодавства Німеччини чи Європейського Союзу, яка б вимагала вносити до такого виду декларації цифрові значення фактурної/митної/статистичної вартості товару, який переміщується на експорт із відповідної країни.

Таким чином, будь-які розбіжності щодо поданих документів, які мають вплив на правильність визначення митної вартості відсутні.

Крім цього, згідно з оскаржуваних рішень підставою для коригування митної вартості товару також слугувала інформація щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Щодо таких доводів, Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відтак, під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання товару, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції поділяє висновок суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Звідси, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена в судовому порядку, а тому спірні рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картки відмоі є необґрунтованими та безпідставними, що має наслідком визнання їх протиправними та скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з цим, ч. 6 ст. 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представницею позивача ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу було повідомлено про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

З матеріалів справи видно, що 07.07.2020 було укладено договір про надання правничої допомоги між адвокатом Бондаренко Г.П. та ТОВ «БІОПРІМ».

На підтвердження понесених витрат представницею позивача суду були надані наступні документи, а саме : акт наданих послуг від 28.06.2024, з якого вбачається, що адвокатом надані такі послуги по підготовці та поданні до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення 3000 грн та по підготовці та поданні до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення у справі 6500 грн.

Також представницею позивача були подані докази їх понесення у розмірі загалом 9500 грн, що підтверджується рахунком -фактурою №26/06/2024 від 26.06.2024 та платіжною інструкцією на суму 9500 грн.

Однак на переконання суду апеляційної інстанції, розмір правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності, представником позивача лише складено та надіслано до суду відзив на апеляційну скаргу..

Більше того апелянтом будь - яких нових доказів в апеляційній скарзі не зазначено та до такої не долучено, що могло б мати наслідком докласти значних зусиль щодо їх спростування.

Також слід зазначити, що відсутній розрахунок/вартість наданої послуги відповідно до затраченого часу, що в свою чергу не дає можливості в повній мірі встановити вартість наданих послуг.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 140/36376/23 без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОПРІМ» () 2000 (дві тисячі) грн понесених судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар