Справа № 280/7973/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ЩОДО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

05 вересня 2024 року Справа № 280/7973/24
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника Головного сервісного центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькі областях (філія ГСЦ МВС) про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькі областях (філія ГСЦ МВС) (49041, м. Дніпро, пр. Праці, б. 6, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькі областях (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (, юридична адреса: 49041 м. Дніпро, пр. Праці, б. 6) від 19.08.2024 щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області оновлену довідку;

зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізький області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням посадового окладу за посадою професора кафедри за 20 тарифним розрядом згідно з додатком 2 до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Схема тарифних розрядів посад керівних та науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації», що згідно із Законом України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про державний бюджет України на 2019 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1037 «Про оплату працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату працівників на основі Єдиної тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», за нормами чинними станом на 19.11.2019 у розмірі 7761,12 грн (враховуючи підвищення посадових окладів науково-педагогічних працівників на 11% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 № 36 «Про підвищення посадових окладів науково-педагогічних працівників»); із зазначенням: оклад за військовим (спеціальним) званням - полковник поліції; надбавка за стаж служби в поліції (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням) - 45%; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби) - 100%; доплата за науковий ступінь кандидата наук (відсотків посадового окладу) - 15%; доплата за вчене звання доцента (відсотків посадового окладу) - 25%; премія (відсотків нарахованого грошового забезпечення) - 126,46%;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (, юридична адреса: 49041, м. Дніпро, пр. Праці, б.6) в мою користь сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

29 серпня 2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху. У клопотанні представник зазначає про те, що у позовній заяві: невірно зазначене найменування відповідача, а саме «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях» замість вірного «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС)»; не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін вказаної судової справи; не подано (або не наведено) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Судовим встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 22.07.2024 про видачу оновленої довідки за посадою професора кафедри, яку вона займала на дату звільнення, із визначенням посадового окладу - професор кафедри за 20 тарифним розрядом згідно з додатком 2 до наказ) Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 року № 557 «Схема тарифних розрядів посад керівних та науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації», яких згідно із Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VІІІ «Про державний бюджет України на 2019 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1037 «Про оплату працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату працівників на основі Єдиної тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», станом на листопад 2019 складає - 7761,12 гри. (враховуючи підвищення посадових окладів науково-педагогічних працівників на 11% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 року № 36 «Про підвищення посадових окладів науково-педагогічних працівників»). Листом від 19.08.2024 № 31/29/31/С-1641-1954-2024 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відмовлено у видачі оновленої довідки. Вважаючи дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській та Запорізькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 12 грудня 2023 року у справі № 380/1907/23 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року в справі № 380/14933/22, та сформував такі правові висновки:

- видача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії державними органами, зазначеними в пункті 2 Порядку № 45, є одним з етапів реалізації права особи на перерахунок пенсії в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- згідно із частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком;

- до правовідносин щодо оскарження неправомірних дій чи бездіяльності уповноважених на те суб`єктів владних повноважень щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей, не підлягає застосовуванню встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

- застосування вказаного строку звернення до адміністративного суду унеможливить реалізацію права, передбаченого статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення з урахуванням норм частини третьої статті 51 цього Закону щодо перерахунку пенсій із дати виникнення права на нього без обмеження строком у разі непроведення перерахунку з вини державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії».

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2023 року у справі № 380/12872/23 та від 11 червня 2024 року у справі № 380/5225/23.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведені норми законодавства та вищевказані висновки Верховного Суду, суд відхиляє доводи відповідача щодо недотримання позивачем процесуального строку звернення до суду.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо невірного зазначення у позовній заяві найменування відповідача, а саме «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях» замість вірного «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС)» та відсутності відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін вказаної судової справи.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд.

Так, Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 по справі №160/2551/19.

Також, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява №28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Valkova v. Bulgaria (заява №48149/09; пункт 19) Суду доводиться з`ясовувати, чи було процедурне обмеження щодо доступу до суду, застосоване судом у національному остаточному рішенні, чітким, доступним та передбачуваним у значенні практики Суду, чи переслідувало воно законну мету та чи було пропорційним з цією метою (див. рішення у справі «Lupas and others v. Romania», Заяви №1434/02, 35370/02 та 1385/03, пункт 67).

Суд наголошує, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів.

Головним є те, що позовна заява містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Отже, стаття 160 КАС України не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі №990/114/23.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені ст. 173 КАС України, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Також, суд бере до уваги приписи частини 2 статті 6 КАС України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначене, з огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд вважає зазначення неповної назви відповідача та відсутність відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін не суттєвим недоліком позовної заяви, що не перешкоджає суду чітко і однозначно встановити коло учасників справи та комуні кувати з ними у встановлений законом спосіб.

Враховуючи викладене, клопотання Головного сервісного центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькі областях (філія ГСЦ МВС) про залишення без руху позовної заяви задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного сервісного центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькі областях (філія ГСЦ МВС) про залишення без руху позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала виготовлена та підписана 05 вересня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз