Справа № 160/15385/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарська комісія Збройних Сил України, Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", у якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 (вх. № Х-4966 від 08.05.2024 р.) на постанову військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», оформлену довідкою ВЛК № 393 від 03.04.2024 p., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є непридатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви (скарги).
зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 (вх. № Х-4966 від 08.05.2024 р.) на постанову військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», оформлену довідкою ВЛК № 393 від 03.04.2024 p., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є непридатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви (скарги), та провести повторний (контрольний) медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії травматологічного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», оформлену довідкою ВЛК № 381т від 16.05.2024 p., про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби.
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний за мобілізацією у Збройні Сили України 16.02.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . За результатами медичного огляду 03.04.2024 р. військово-лікарською комісією Комунального некомерційі-юго підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до довідки ВЛК № 393 від 03.04.2024 р., та постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) позивачу був встановлений діагноз. Проте, позивач не погодився із постановою ВЛК, оформленою довідкою ВЛК № 393 від 03.04.2024 p., під час проходження медичного огляду у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» оскаржив її до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, далі - ЦВЛК/Відповідач-1. В частині мотивів незгоди з даною постановою ВЛК, солдатом ОСОБА_1 вказувалося, що відповідно до от. 23-6, 52-6, 61-а, 64-а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві Положення № 402 (в редакції до 04.05.2024 р.), встановлені діагнози є підставою для визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. ОСОБА_1 також зазначив, що внаслідок болю та обмеженості згинання в лівому колінному суглобі він постійно шкутильгає при ходьбі, а безперервні болі в спині, шиї і попереку не дають йому повноцінно рухатись. Зазначене призводить до безсоння, мігрені і систематичних запаморочень. Подальше проходження військової служби може призвести до ще більшого погіршення стану його здоров`я та ймовірних невиправних наслідків. Відтак, з об`єктивних причин стан здоров`я Позивача не дозволяє виконувати обов`язки військової служби та вимагає звільнення. Однак, станом на дату звернення до суду, відповіді від Відповідача-1 на вказану заяву (скаргу), зокрема вмотивованої постанови з викладенням всіх обставин та аргументів, Позивачем не отримано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11 липня 2024 року до суду надійшов відзив Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", у якому зазначено, що НВМКЦ ГВКГ не є належним відповідачем. Оскільки, відповідно до підпункту 2.3.3. пункту 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності особи для проходження військової служби. В той же час, НВМКЦ ГВКГ відповідно до пункту 4 Про затвердження Положення про Національний військово-медичний клінічний центр Головний військовий клінічний госпіталь, затвердженого наказом командувача Медичних сил Збройних Сил України від 03.12.2021 № 209 підпорядковується Командуванню Медичних сил Збройних Сил України, додаток 1. Відповідно до пункту 1 Положення Про Національний військово-медичний клінічний центр Головний військовий клінічний госпіталь, затвердженого командувачем Командуванням Медичних сил Збройних Сил України від 03.12.2021 № 209, НВМКЦ ГВКГ є багатопрофільним, лікувально-профілактичним, науковим та експериментальним охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України. НВМКЦ ГВКГ призначений для безпосереднього керівництва та забезпечення організаційних, лікувально-профілактичних, реабілітаційних, експертних заходів, спрямованих на зниження захворюваності, збереження, зміцнення та відновлення здоров`я військовослужбовців та іншій категорії громадян, яким законодавством України надано право користування закладами охорони здоров`я, згідно з додатком 1. Отже, ЦВЛК, ВЛК травматологічного профілю НВМКЦ ГВКГ та НВМКЦ ГВКГ є різними суб`єктами владних повноважень. Згідно з Додатком 31 наказу начальника НВМКЦ ГВКГ від 28.12.2023 № 431 Про організацію лікувально-діагностичної роботи НВМКЦ ГВКГ в 2024 році призначено склад позаштатної постійно діючої ВЛК НВМКЦ ГВКГ за травматологічного профілю. Постанови (довідки) позаштатної ВЛК згідно з Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються штатними ВЛК та/або ЦВЛК. Разом з тим, ЦВЛК є орган воєнного управління, який наділений правом суб`єкта владних повноважень, з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляду постанов ВЛК про ступінь придатності особи для проходження військової служби або її скасування. Таким чином, Національний військово-медичний клінічний центр Головний військовий клінічний госпіталь не є належний відповідач, оскільки не має повноважень щодо впливу на діяльність штатних (позаштатних) ВЛК НВМКЦ ГВКГ та ЦВЛК.
Витребуваних документів Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клінічний госпіталь" суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний за мобілізацією у Збройні Сили України 16.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
03.04.2024 року військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки ВЛК № 393 від 03.04.2024 р. діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): розгинальна контрактура лівого колінного суглобу, післятравматичний лівобічний гонартроз 2 ступеню зі стійким больовим синдромом. Застаріле пошкодження заднього рогу медіального меніску по Stoller 36, стан після ЛДА (15.02.24 р.) з порушенням функції пересування в значній мірі. Розповсюджений остеохондроз хребта. Спондилоартроз шийного, поперекового відділів хребта, грижа диску С4-С5 до 3,8 мм, грижі дисків L4-L5 до 5,8 мм, L5-S1 до 7,2 мм. Стійкий виражений больовий, м`язово-тонічний синдроми, порушення статико-динамічної функції хребта вираженого ступеню. Захворювання, ТЛК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 61б, 64б графи II Розкладу хвороб солдата ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби. Непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення), придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СГІ, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с. 29).
ОСОБА_1 оскаржив її до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, звернувшись із заявою № Х-4966 від 08.05.2024 р. про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у якій просив: визнати його, солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі ст. 23-6, 52-6, 61-а, 64-а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві; про результати розгляду заяви, проінформувати письмово, надіславши відповідь за вищевказаною поштовою адресою, а саме: АДРЕСА_1 , у строки передбачені ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян». (а.с. 30-35).
До вказаної заяви позивачем було долучено копії таких медичних документів: довідки ВЛК № 393 від 03.04.2024 року, розшифровку дослідження комплексної МРТ 3 відділів хребта від 11.09.2023 p., складену Медичним центром «Медікум»; розшифровку дослідження МРТ крижового відділу хребта і куприка від 11.09.2023 p., складену Медичним центром «Медікум»; - розшифровку дослідження МРТ колінного суглоба від 11.09.2023 p., складену Медичним центром «Медікум»; езофагогастродуоденоскоиію № 1153 від 13.12.2023 p., складену КНП КМР «МЛШМД»; виписку № 6725/818 із медичної карти стаціонарного хворого від 07.02.2024 p., складену КНП КМР «МЛШМД»; виписку № 1342/129 із медичної карти стаціонарного хворого від 07.03.2024 p., складену КНП КМР «МЛШМД»; виписку № 458 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.03.2024 р., складену КНП КМР «МЛШМД»; виписку № 2987/289 із медичної карти стаціонарного хворого від 05.04.2024 р., складену КНП КМР «МЛШМД» (а.с. 30-50).
В частині мотивів незгоди з даною постановою ВЛК, солдатом ОСОБА_1 вказувалося, що відповідно до от. 23-6, 52-6, 61-а, 64-а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві Положення № 402 (в редакції до 04.05.2024 р.), встановлені діагнози є підставою для визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. ОСОБА_1 також зазначив, що внаслідок болю та обмеженості згинання в лівому колінному суглобі він постійно шкутильгає при ходьбі, а безперервні болі в спині, шиї і попереку не дають йому повноцінно рухатись. Зазначене призводить до безсоння, мігрені і систематичних запаморочень. Подальше проходження військової служби може призвести до ще більшого погіршення стану його здоров`я та ймовірних невиправних наслідків. Відтак, з об`єктивних причин стан здоров`я Позивача не дозволяє виконувати обов`язки військової служби та вимагає звільнення.
Згідно з довідки від 16.05.2024 року № 381т, проведено медичний огляд ВЛК травмотлогічного профелю Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» ОСОБА_1 , відповідно до якої діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): М42.10 Поширений міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, функціональна нестабільність шийного відділу хребта в сегментах С2-СЗ-С4-С5 І ст. з вираженим больовим синдромом при помірному порушенні функцій. МІ7.0 Деформуючий артроз обох колійних суглобів II ст. з вираженим больовим синдромом при незначному порушенні функцій. 054.4 Хронічна вертеброгенна цервіко-торако-люмбалгія з дискогенною лівобічною радикулопатією Б1 на фоні виражених дегенеративно-дистрофічних змін у хребті в стадії нестійкої ремісії з помірним порушенням функції. К21.9 Неерозивна гастродуоденальна рефлюксна хвороба. К29.5 Хронічний гастродуоденіт, нестійка ремісія. К 86.1 Хронічний панкреатит, ремісія. К76.0 Нсалкогольна жирова хвороба печінки. Б 18.03 Гемангіома печінки без порушення функції. Гінекомастія зліва. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі статей 61-6, 64-6, 23-6 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ солдата ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення. ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВВНЗ. навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Позивач, уважаючи бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо не розгляду його заяву № Х-4966 від 08.05.2024 р. про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку протиправною, звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно з частиною сьомої статті 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів. (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК, лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах.
Пунктом 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 встановлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Відповідно до пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
У даній справі позивач вважає протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії щодо не розгляду його заяви від 08 травня 2024 року про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Суд зазначає, що підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Суд, зауважу, що позивачем доказів оскарження саме постанови ВЛК № 393 від 03.04.2024 року до Центральної військово-лікарської комісії суду не надано.
У спірному випадку суд не може надавати оцінку постанові ВЛК щодо формулювання ступеня придатності у зв`язку захворювання позивача, оскільки вирішення такого питання імперативно віднесено Положенням № 402 до компетенції позаштатних постійно діючих госпітальних, гарнізонних ВЛК і ЛЛК, штатних ВЛК при проведенні медичного огляду військовослужбовця.
Абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Відповідно до 2.3.5. Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
З урахуванням вищенаведеного, судом не встановлено протиправної бездіяльності ЦВЛК при розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання не придатним до військової служби з виключенням з військової служби, оскільки не мала обов`язку приймати відповідну постанову за результатами розгляду заяви, у якій позивач не оскаржував прийняту постанови ВЛК.
Суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Надання оцінки діагнозу захворювання позивача, на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.
Так, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує, що ОСОБА_1 у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК згідно довідки ВЛК № 393 від 03.04.2024 p або довідки від 16.05.2024 року № 381т, мав право звернутися до штатної ВЛК вищого рівня або ЦВЛК для перегляду відповідного висновку, як це передбачено вимогами глави 2 розділу І Положення № 402.
Відтак, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідачів порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались їх протиправної бездіяльності
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев