Справа № 480/5379/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06 вересня 2024 р. Справа № 480/5379/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2024 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 по справі № 480/5379/23 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області, якими визначено штрафні (фінансові) санкції № 01 від 18.04.2023 на суму 561 000,00 грн.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте ГУ ДПС у Сумській області, якими визначено штрафні (фінансові) санкції № 01 від 18.04.2023 на суму 561 000,00 грн.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 року по справі № 480/5379/23 залишено без змін.

Представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Ейсмонт Мариною Олексіївною через підсистему "Електронний суд" подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 480/5379/23.

Відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції клопотанні , просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу у повному обсязі. Вказує, що представником позивача ні до апеляційної скарги, ні до заяви про розподіл судових витрат не надано жодного документу, який би підтвердив співмірність заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконанння наданих послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зазначає, що представником позивача не надано до заяви про розподіл судових витрат не надано детального опису виконаних робіт, акту прийому передачі адвокатських послуг, у зв`язку із чим не уявляється можливим встановити перелік, обсяги наданих послуг та скільки часу було витрачено адвокатом на виконання відповідних видів письмових робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1статті 252 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За визначенням частини 1, пункту 1 частини 3статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до частин 3 та 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятійстатті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції позивачем надано до матеріалів справи: ордер на надання правової допомоги серія ВІ № 1147683 № від 05.06.2023, договір про надання правової допомоги № 25/04/05-23 від 25.05.2023, квитанцію про сплату витрат на правову допомогу №1191 від 02.06.2023.

Так, відповідно до п. 1. договору про надання правової допомоги № 25/04/05-23 від 25.05.2023, укладеного між адвокатом Ейсмонт М.О. та ФОП Остапенко А.Г. Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на сеье зобовязання надати Клієнту правову допомогу щодо:

1.1. надання консультацій з приводу оскарження податкових повідомлень-рішень № 06 від 15.04.2023 та № 01 від 18.04.2023, винесених ГУ ДПС у Сумській області

1.2. складення позовної заяві від імені ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Сумській області про оскарження податкових повідомлень-рішень №06 від 05.04.2023 та №01 від 18.04.2023, винесених ГУ ДПС у Сумській області; подання даної позовної заяви до суду.

1.3. представництва інтересів Клієнта у Сумському окружному адміністративному суді, Другому їлеляційному адміністративному суді, Верховному Суді відносно оскарження зазначених вище податкових, повідомлень-рішень (складання процесуальних документів).

Згідно п. 3.1 розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору допомогу складає 13 000,00 грн. (тринадцять тисяч) гри. 00 коп. Розмір гонорару встановлено у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем у розмірі 13000,0грн, є суттєво завищеним та не є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання позову та апеляційної скарги тобто, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, при цьому, щодо розгляду даної категорії справ вже склалась усталена судова практика Верховного суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

При цьому, судова колегія не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах даної справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, складності справи та значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що заява позивача про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу підлягає до задоволення в частині, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Щодо посилання відповідача на те, що відсутність належного документального підтвердження витрат на правову допомогу, що на його думку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат у повному обсязі, колегія суддів зазначає, що законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати.

Щодо стягнення судового збору за подання позову та апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції 6157,78 грн. та апеляційної скарги 9236,67 грн., що підтверджується квитанціями №1190 від 01.06.2023 (а.с. 36), №64 від 16.02.2024 (а.с. 109).

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено частково, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5597,42 грн. (561000,00 х 100/615777,57=9,1% ; 100% -9,1% = 90,9%, 6157,78 х 90,9/100=5597,42) та за подання апеляційної скарги у розмірі 8396,13 грн (9236,67 х 90,9/100=8396,13) .

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача - адвоката Ейсмонт Марини Олексіївни - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (код , вул. Іллінська, 13, м.Суми, 40009) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5597,42 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 8396,13 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Чалий І.С. Ральченко І.М.