Справа № 400/14360/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/14360/23

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О Дата і місце ухвалення: 01.07.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування періоду догляду позивачкою за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. до страхового стажу;

- зобов`язати Головнt управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати період догляду позивачкою за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. до страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що факт догляду за матір`ю у період з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. підтверджується медичними довідками, довідкою виконавчого комітету та свідченнями свідків, які відповідач протиправно не взяв до уваги під час розгляду її заяви про призначення пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.06.2023 р. № 26 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. та повторно розглянути заяву від 21.06.2023 р. про призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 01.07.2024 р. та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а тому судом першої інстанції безпідставно було зобов`язано саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. та повторно розглянути заяву від 21.06.2023 р. про призначення пенсії за віком.

Також апелянт зазначає про відсутність законних підстав для врахування зазначеного вище періоду до страхового стажу, оскільки на час здійснення догляду за матір`ю, остання не досягла 80-річного віку, а за даними довідки МСЕК серії НОМЕР_1 від 24.05.2007 р., ОСОБА_2 , встановлено І групу інвалідності з 24.05.2007 р., тобто не на час здійснення догляду.

Інших документів передбачених Порядком № 637, позивачкою до заяви від 21.06.2023 р. надано не було.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу в якому зазнається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.06.2023 р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).

29.06.2023 р. за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву позивачки від 21.06.2023 р. та додані до неї документи та прийнято рішення № 26 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту рішення вбачається, що на день подання заяви про призначення пенсії вік позивачки становить 60 років 2 місяці.

Страховий стаж позивачки, за наданими до заяви від 21.06.23 р. документами, склав 25 років 9 місяців, до страхового стажу позивачки відповідачем 1 не зараховано період догляду позивачкою за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. через досягнення її матір`ю 80-річного віку, а за даними довідки МСЕК серії НОМЕР_1 від 24.05.07 р., ОСОБА_2 , встановлено І групу інвалідності з 24.05.07 р., тобто не на час здійснення догляду.

Позивачка вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування періоду догляду позивачкою за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р., звернулась до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. В свою чергу для захисту прав позивачки суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. та повторно розглянути заяву від 21.06.2023 р. про призначення пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції законно застосував наступні правові норми.

За змістом ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Відповідно до п."ж" ч.1 ст.3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Частиною 1 ст.56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п."є" ч.3 вказаної статті).

У той же час, за змістом ст.56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховуються періоди догляду не за будь-яким пенсіонером, а лише за тим, який потребує такого догляду. При цьому, потреба у такому догляді має бути підтверджена відповідним висновком медичного закладу.

Таким чином, саме стан здоров`я є тим критерієм, за яким відповідних осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи.

Відсутність підтвердження статусу особи з інвалідністю І групи, статусу дитини-інваліда чи статусу пенсіонера, який за медичним висновком потребує стороннього догляду, виключає можливість зарахування періоду догляду за ними до стажу роботи.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 18.07.2018 у справі №348/919/17 та від 31.07.2019 у справі №348/2357/16-а.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), згідно з яким зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Згідно з п.9 ч.1 ст.11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

До 01.01.2005 час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

Верховний Суд, приймаючи постанову від 18.07.2018 у справі №348/919/17, зауважив, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.2005 у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 , здійснювала догляд за матір`ю ОСОБА_2 , 1924 р.н., що підтверджується відповідними доказами:

- довідка Батуринської районної лікарні №2 від 07.06.2007 року ОСОБА_2 дійсно хворіла і потребувала постійного догляду;

- довідка № 918 Лікарської консультативної комісії Бахмацької центральної районної лікарні ОСОБА_2 потребує постійного догляду;

- довідка виконавчого комітету Батуринської селищної ради № 1239 від 05.06.2007 року згідно якої ОСОБА_1 здійснює догляд за своїми батьками і ніде не працює.

Також суд встановив, що мати позивачки, ОСОБА_2 в період з серпня 1999 року по 2004 рік була тяжко хвора, була лежачою, так як мала перелом шийки стегна. Про те, що позивачка доглядала матір у своїх свідченнях підтвердили і свідки. Свідчення зареєстровано 07.06.2007 року сільським головою Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, а також наявні свідчення від 10.04.2023 року.

24 травня 2007 року матері позивачки ОСОБА_2 у зв`язку з тяжкою хворобою надано 1 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії НОМЕР_2 від 24.05.2007 року.

Таким чином, факт догляду позивачкою за матір`ю ОСОБА_2 з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. підтверджується відповідними медичними довідками.

Щодо посилання апелянта на те, що довідкою МСЕК серії МСЕ-4НВ № 275500 від 24.05.2007 р., ОСОБА_2 , встановлено І групу інвалідності з 24.05.2007 р., тобто не на час здійснення догляду, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що довідкою МСЕК серіі? МСЕ-4НВ № 275500 від 24.05.2007 р. дійсно матері позивачки встановлено І групу інвалідності з 24.05.2007 р., однак у період з серпня 1999 р. до грудня 2003 р. матір позивачки була пенсійного віку і згідно довідки Батуринської районної лікарні № 2 від 07.06.2007 р. потребувала стороннього догляду з серпня 1999 р. і як зазначалось вище, та до стажу роботи зараховується, зокрема час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, що відповідає вимогам п. «є» ч.3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ.

Також, суд не приймає до уваги посилання апелянта на недосягнення матір`ю позивачки 80-річного віку, оскільки у даному випадку вік особи, яка потребує догляду не є визначальним.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивачки періоду догляду за пенсіонером, який за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з серпня 1999 р. до грудня 2003 р., а тому вірно скасував рішення від 29.06.2023 р. № 26 про відмову в призначенні пенсії за віком.

В свою чергу колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково покладено зобов`язання щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії на неналежного відповідача, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву про призначення пенсії та прийняло спірне рішення про відмову в її призначенні.

ГУ ПФУ в Чернігівській області не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Миколаївській області і саме його рішення скасовано в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає зміні в частині визначення ГУ ПФУ в Миколаївській області органом, на якого має бути покладений обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, а не ГУ ПФУ в Чернігівській області, як про це зазначив суд першої інстанції.

Оскільки дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року змінити, зазначивши в абзаці третьому його резолютивної частини органом, на якого покладено обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2023 року про призначення пенсії за віком - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 вересня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук