Справа № 420/15032/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №09 від 26.04.2024 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального страхового стажу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи за 1980 - 1990 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на підставі ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.04.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при розгляді її заяви, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було відмовлено у призначенні пенсії позивачу рішенням №09 від 26.04.2024 року.

Рішення про відмову у призначені пенсії ґрунтується на наступному, а саме: до загального страхового стажу не зараховано період роботи 1980 по 1990 роки, згідно архівної довідки №58 від 25.12.2023 року, оскільки в копії прізвище заявниці « ОСОБА_3 » не відповідає паспортним даним «ПЛЕШКА».

На переконання позивача, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 21.05.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21.06.2024 року за вхід.№ЕС/25598/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Харківській області, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки позивач не має достатнього страхового стажу для призначення пенсії через незарахування періодів роботи з 1980 по 1990 роки. Відтак, рішення Головного управління №09 від 26.04.2024 року про відмову в призначенні позивачу пенсії є законним та обґрунтованим.

30.05.2024 року за вхід.№ЕС/22211/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Одеській області, в якому зазначено, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області є правомірним, оскільки подані заявницею документи містять неточності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18.04.2024 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку, звернулась до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення №09 від 26.04.2024 року, яким заявниці відмовлено у призначенні пенсії.

У спірному рішенні зазначено:

необхідний вік становить: 60 років

вік заявника: 60 років

необхідний страховий стаж становить: не менше 31 рік у 2024 році

страховий стаж заявника становить: 29 років 6 місяців 3 дні

До загального страхового стажу не зараховано період роботи з 1980 по 1990 роки, згідно архівної довідки №58 від 25.12.2023 року, оскільки в копії прізвище заявниці « ОСОБА_3 » не відповідає паспортним даним «ПЛЕШКА».

Також судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 08.11.2000 р., прізвище заявниці ОСОБА_5 .

Трудова книжка НОМЕР_2 оформлена на ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , прізвище дружини ОСОБА_5 .

РНОКПП НОМЕР_4 належить ОСОБА_7 .

В архівній копії довідки від 25.12.2023 р. №58 прізвище заявниці вказано ОСОБА_8 «ПЛЕШКО».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Спірним в межах даної справи є наявність у позивача достатнього страхового стажу для призначення пенсії відповідно до вимог ст. 26 Закону №1058, тобто 31 рік, з огляду на неврахування до такого стажу періодів роботи позивача з 1980 по 1990 роки через наявність недоліків (в архівній копії довідки від 25.12.2023 р. №58 прізвище заявниці вказано ОСОБА_8 «ПЛЕШКО» замість «ПЛЕШКА»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-VI страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-VI встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з вимогами ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у позивача є в наявності трудова книжка НОМЕР_2 , оформлена на ОСОБА_6 , яку вона надавала відповідачу для призначення пенсії по віку.

Суд зауважує, що записи у трудовій книжці позивача чіткі, не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять підписи посадових осіб, а тому підстав не брати їх до уваги немає.

Разом з цим, як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_2 , вона виписана 23.02.1983 року і містить запис №1 від 19.02.1983 року.

Відтак, страховий стаж позивача, який доведено належними доказами обраховується з 19.02.1983 року. Вказане підтверджується і архівною довідкою АТ «Українська залізниця» від 26.03.2024 р. за №НАСа-219/П-41.

Натомість доказів наявності страхового стажу з 1980 до 19.02.1983 року матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідач мотивує оскаржуване рішення лише тим, що в архівній копії довідки від 25.12.2023 р. №58 прізвище заявниці вказано ОСОБА_8 «ПЛЕШКО», а не «ПЛЕШКА».

При цьому, заперечення щодо записів трудової книжки саме про факт зайнятості особи на відповідних роботах у відповідні періоди у відповідача відсутні.

Разом із тим, суд наголошує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд вважає підтвердженими періоди роботи позивача з 19.02.1983 року по 1990 рік, які містяться у її трудовій книжці, а отже такі підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

Таким чином, на переконання суду, відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи з 19.02.1983 року по 1990 рік у зв`язку з наявністю формальних неточностей у документах, є непропорційною заявленій легітимній меті, а тому її не можна вважати такою, що здійснена обґрунтовано, добросовісно та розсудливо. Отже, така відмова є протиправною.

За встановлених в ході розгляду обставин справи, суд вважає, що для належного захисту і відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди його роботи до страхового стажу та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №9341-3480-0009-0572 від 06.05.2024 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №09 від 26.04.2024 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального страхового стажу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 19.02.1983 року по 1990 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 18.04.2024 року про призначення пенсії за віком на підставі ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов., к. 58, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 06.09.2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, , електронна пошта: )

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов., к. 58, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА