Справа № 160/23532/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 вересня 2024 року Справа 160/23532/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

29.08.2024 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь у бойових діях за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року;

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь у бойових діях за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000гр.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з таких підстав.

Суд зазначає, що форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Суд зазначає, що поняття бездіяльності було неодноразово надано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 26.06.2019 року по справі №807/583/14, від 15.03.2019 року по справі №805/1953/18-а та від 23.05.2018 року по справі №802/490/16-а, в яких зазначено, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про безпосередню участь у бойових діях за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати таку довідку.

При цьому, в обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що у період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року його було відряджено до військової частини НОМЕР_1 для якісної організації виконання завдань щодо прикриття об`єктів критичної інфраструктури від засобів повітряного нападу ворога. Проте, протягом всього відрядження позивачу не було надано відповідачем довідку про безпосередню участь у бойових діях для виплати додаткової винагороди за місцем штатної військової служби у повному розмірі (100 тисяч гривень на місяць).

На адвокатський запит від 07.06.2024р. до військової частини НОМЕР_1 щодо отримання спірної Довідки, 18.06.2024 року позивачу надано відповідь (лист №560 від 18.06.2024р.), у якій зазначаються відсутність підстав для отримання спірної довідки (клопотання про поновлення провадження у справі.)

Таким чином, позивач фактично не погоджується із листом відповідача №560 від 18.06.2024р., в якому останній зазначає, що визначені бойовим розпорядженням командира військової частими НОМЕР_1 , а саме з виявлення та вогневого ураження виявлених повітряних цілей особовим складом МВГ № 2 не здійснювались, засоби вогневого ураження по повітряним цілям не застосовувались, тобто підстави для надання спірної довідки відсутні.

За таких обставин позивачу необхідно надати суду уточнену позовну заяву, відповідно до кількості сторін, в якій викласти позовні вимоги, враховуючи обраний спосіб судового захисту порушених прав та інтересів.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 статті 122 КАС України, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії відповідача щодо відмови у наданні довідки про безпосередню участь у бойових діях за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року, проте до суду із цим позовом звернувся 29.08.2024р.

Статтею 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Більш того, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Суд зауважує, що правовий порядок в державі будується, зокрема, на принципі законності, який забезпечує юридичну визначеність в державі. Це означає, що кожна особа має підпорядковуватися закону та забезпечувати неухильне його виконання.

Суд наголошує, що право звернення до суду не є безумовним, а підпорядковується визначеним процесуальним законом строкам, коли особа може реалізувати таке право.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, при вирішенні питання щодо поновлення пропуску строку звернення до суду, має враховуватися добросовісність поведінки особи, яка, як учасник суспільних правовідносин, має відповідально, без зловживання наданим законом правом, ставитися до його реалізації, адже звернення до суду з позовом після спливу визначених законом строків створює ризик розбалансування системи соціального захисту.

Разом з тим, у ч.1 ст.123 КАС України зазначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Частиною 6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Окрім того, слід вказати про те, що судом було встановлено, що позивач вже звертався до суду із аналогійним позовом (справа №160/18329/24).

Так, згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року по справі №160/18329/24, встановлено, що судом було встановлено про таке, зокрема:

« ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій, з урахуванням виправленого позову просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання до Головного управління морально психологічного забезпечення Збройних Сил України довідки про безпосередню участь у бойових діях ОСОБА_1 за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати до Головного управління морально психологічного забезпечення Збройних Сил України довідку про безпосередню участь у бойових діях ОСОБА_1 за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року, позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, представником позивача подана заява про усунення недоліків, до якої долучено виправлену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду, якій представник просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви представник зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Головному управлінні моральнопсихологічного забезпечення Збройних Сил України з 28.03.2018 року по 01.02.2024 року, а у період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року Позивач перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 з метою організації виконання завдань щодо прикриття об`єктів критичної інфраструктури від засобів повітряного нападу ворога, а саме позивач виконував бойове завдання з протиповітряного прикриття об`єктів критичної інфраструктури вздовж річки Дніпро в складі мобільної вогневої групи. До моменту звільнення з військової служби на позивача розповсюджувалась заборона залишення військової частини та місця несення служби в умовах війни в бойовій обстановці, що передбачає кримінальну відповідальність та унеможливлювало звернення до суду.

Також зазначає, що позивач об`єктивно не мав можливості дізнатись про неповне нарахування грошового забезпечення за місцем штатної служби через ненадання довідки про виконання бойових завдань з військової частини НОМЕР_1 , до якої він був відряджений, та звернутись до суду. 07.06.2024 представник позивача звернувся з адвокатським запитом , на який 18.06.2024р. йому було надано відповідь».

Слід вказати про те, що до справи №160/23532/24 позивачем фактично долучено тотожню заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Також, згідно ухвали суду від 30.07.2024 року по справі №160/18329/24, судом встановлено, що зокрема:

«Представником відповідача, надана до суду заява про залишення позову без розгляду, в якій останній просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду більше ніж на 1,5 роки з дати, коли така повинна бути подана, підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні, оскільки про порушення своїх прав з боку відповідача в межах спірних правовідносин (відмовлено у видачі спірної довідки через відсутність підстав) позивач дізнався з письмової відповіді Військової частини НОМЕР_1 №582 від 15.09.2022р., за результатами розгляду рапорту позивача від 05.09.2022р. з приводу отримання спірної довідки. На підтвердження надав копії відповідних документів, рапорту від 05.09.2022 року, та відповіді військової частини від 15.09.2022р., та 15.10.2022р.

Так, представник відповідача у вказаній заяві зазначив із наданням відповідних доказів про те, що позивач у своїй позовній заяві приховав від суду, що 05.09.2022 року він звертався з відповідним рапортом вх.№1288 до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про безпосередню участь у бойових діях. На вказаний рапорт позивача було повідомлено листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 про відсутність підстав для видачі спірної довідки. Саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, а не 18.06.2024 як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Після цього позивач неодноразово звертався до військової частини НОМЕР_1 з вимогами видати йому довідки про безпосередню участь у бойових діях за спірний період, про що було надано відповідні відповіді про відмову….

Зі спірних правовідносин вбачається, що позивач, вважаючи, що за період з 24.06.2022р. по 03.10.2022р. він має право на отримання довідки за формою, наведеною в додатку №1 доручення Міністра Оборони №912/з/29 від 23.06.2022, яка має видаватися у строк до 5 числа кожного місяця тобто до 05.11.2022 року (останній день видачі довідки про безпосередню участь), позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише 08.07.2024 року за спливом більше півтора року тобто з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку для звернення до суду.

Так, позивач у вересні 2022 року достовірно знав про невидачу йому довідки за формою наведеною в додатку №1 доручення Міністра Оборони №912/з/29 від 23.06.2022 та невиплати йому відповідно додаткової винагороди у розмірі 100 тис. грн., пропорційно часу участі у бойових діях оскільки вона була відсутня під час отримання щомісячного грошового забезпечення.

Разом з тим, судом встановлено, що 05.09.2022 року позивач звертався з відповідним рапортом вх.№1288 до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про безпосередню участь у бойових діях, на який йому було повідомлено листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 про відсутність підстав для видачі спірної довідки, відповідно з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав,

Суд зазначає, що отримання відповіді на звернення, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти набагато пізніше після не отримання відповідних виплат.

Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду, що наведена, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, від 16.05.2018 у справі № 521/9634/17, від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Станом на дату звернення 07.06.2024 року представника позивача до відповідача (відповідь від 18.06.2024 року) із адвокатським запитом з питань видачі спірної довідки, строк звернення до суду вже був пропущений, оскільки листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 було повідомлено про відсутність підстав для видачі спірної довідки…»

Враховуючи наведене, суд ухвалою від 30.07.2024 року у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, відмовив.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, повернув.

Ухвала суду від 30.07.2024 року в апеляційному порядку не оскаржувала, та є такою, що набрала законної сили.

Згідно положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи наведене вище, з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає за необхідне надати позивачу можливість подати іншу обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом із зазначенням інших обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію позивачем права щодо своєчасного звернення до суду із даним позовом, та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому згідно ст.ст.123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом:

- надати належним чином оформлену заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з іншим чітким обґрунтуванням причин поважності його пропуску та наданням підтверджуючих доказів;

- викласти в прохальній частині позовні вимоги щодо предмету спору із зазначенням належного способу захисту прав позивача, з урахуванням ст.ст.5, 160 КАС України (у тому числі належним розрахунком в разі наявності вимоги про стягнення).

Роз`яснити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ільков