Справа № 620/5689/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/5689/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Краснової О.Р.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ворони Ж.С.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-1981-2501 від 15.02.2024 Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 13.05.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову, оскільки станом на 31.01.2024 в інтегрованій картці платника податку рахується за позивачкою заборгованість з недоїмки по ЄСВ у сумі 2812,06 грн.

Позивачкою подано до суду відповідь на відзив на позов, в якій стверджує, що відповідачем не спростовані доводи, докази, практику Верховного суду зі спірних правовідносин та висновку суду у справі №620/4344/22, наведені позивачкою в позові.

Ухвалою суду від 28.06.2024 вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 15:00 год. 08.08.2024.Ухвалою суду від 08.08.2024, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 20.08.2024.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив на позов.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити позивачу в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку в Слов`янській ДПІ ГУ ДПС у Донецькій області як фізична особа підприємець з 10.09.2009 по 13.02.2015.

У подальшому позивачка повторно зареєструвалась як фізична особа-підприємець 07.06.2017 в ГУ ДПС в Чернігівській області та 22.08.2019 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1

25.01.2022 позивач отримала рішення ГУ ДПС у Чернігівській області №9808/24-07-23 від 28.12.2021, яким застосовано штрафні санкції за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 20.07.2017 по 27.08.2019 в сумі 3502,20 грн та нараховано пеню в сумі 1591,21 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №620/4344/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області №9808/24-07-23 від 28.12.2021.Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №620/4344/22 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення залишено без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року залишено без змін.

15.02.2024 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесена вимога про сплату боргу №Ф-1981-2501, якою вимагало від позивачки сплатити недоїмку з ЄСВ у сумі 2812,06 грн.

Не погодившись з оскаржуваною вимогою позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон 2464-VI, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини 2 статті 2 Закону 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску регламентовано статтею 9 Закону 2464-VI.

Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Стаття 25 Закону 2464-VI регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Частиною 4 статті 25 Закону 2464-VI встановлено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України./

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» доповнено Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону № 2464, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наступного змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

З аналізу зазначених приписів чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що закон пов`язує звільнення платників єдиного внеску від обов`язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо своєчасності та повноти сплати єдиного внеску з фактом перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, за визначеним переліком.

Разом з тим, перебування платника єдиного внеску, місцезнаходження якого зареєстроване на території визначених переліком населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, на обліку в органі доходів і зборів, який розташований поза межами території проведення антитерористичної операції, - виключає звільнення такого платника від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 2464. До такого висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду зразкової справи № 812/292/18 (рішення від 30.03.2018, залишене без змін постановою Великої палати Верховного Суду від 06.11.2018).

З огляду на викладене, закон, що встановлює тимчасове звільнення від виконання обов`язку платника єдиного внеску, не застосовний до платників податків, які не перебувають на податковому обліку на території населених пунктів, де проводилася АТО, за затвердженим переліком.Як встановлено судом позивачка перебувала на обліку у Слов`янській ДПІ ГУ ДПС у Донецькій області з 10.09.2009 по 13.02.2015, а з 07.06.2017 проведена повторна реєстрація ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця в ГУ ДПС у Чернігівській області та 22.08.2019 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Отже з 07.06.2017 позивачка перебувала на податковому обліку у ГУ ДПС у Чернігівській області, яке знаходиться за межами проведення АТО, а, відтак, після зміни ОСОБА_1 місця податкового обліку на неї вже не поширювали свою дію положення Закону 2464-VI в частині звільнення від виконання обов`язку платника єдиного внеску та відповідальності за його невиконання.

Отже ключовим питанням для правильного вирішення цієї справи необхідно з`ясувати період виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 2812,06 грн.

Зі змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №620/4344/22 слідцє: «Аналіз змісту інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 у спірний період (з 20.07.2017 по 27.08.2019) сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Ці обставини також підтверджуються й копіями платіжних доручень, квитанцій і банківських виписок (а.с. 40-58). Відомості указаної інтегрована картка, а також пояснення відповідача, свідчать, що сплачені у зазначений період кошти зараховувались в рахунок погашення недоїмки, що виникла у минулі періоди. Разом з тим, зазначена інтегрована картка платника також свідчить, що за позивачем обліковувалася недоїмка з єдиного внеску станом на 31.12.2017 у розмірі 5 770,97 грн. Указана недоїмка, як зазначає відповідач, взята з відомостей інтегрованої картки, отриманої ГУ ДПС у Чернігівській області від ГУ ДФС у Донецькій області, згідно якої заборгованість виникла за 3 квартал 2014 року в сумі 1 264,37 грн (з урахуванням переплати в сумі 3,58 грн), за 4 квартал 2014 року в сумі 1 267,95 грн, за 1 квартал 2015 року в сумі 422,65 грн, за 2 квартал 2017 року в сумі 704,00 грн та за 3 квартал 2017 року в сумі 2 112,00 грн. Крім того, згідно інтегрованої картки платника вбачається, що протягом 2018-2019 років за позивачем обліковувалася недоїмка із сплати єдиного внеску в сумі 2 954,97 грн, розмір якої станом на 31.08.2019 складав 2 812,06 грн. Указана сума недоїмки у розмірі 2 954,97 грн утворилася із заборгованості, яка виникла за 3 квартал 2014 року (з урахуванням переплати), за 4 квартал 2014 року та за 1 квартал 2015 року. Тобто, висновок контролюючого органу про несвоєчасну сплату платником єдиного внеску за період з 20.07.2017 по 27.08.2019 зумовлений тим, що ГУ ДПС у Чернігівській області зараховувалися сплачені позивачем кошти у 2017-2019 роках в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_1 з єдиного внеску, яка виникла упродовж 2014-2015 років. Разом з тим, як було підкреслено вище, від обов`язку сплати єдиного внеску за 2014-2015 роки позивач був звільнений в силу Закону №2464».

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже з матеріалів справи слідує, що заборгованість позивачки з недоїмки з ЄСВ у сумі 2 812,06 грн становить за 3 квартал 2014 року (з урахуванням переплати), за 4 квартал 2014 року та за 1 квартал 2015 року, що також підтверджується додатковими поясненнями представника відповідача.

Тобто з огляду на вказане, податковий борг позивача виник під час перебування ФОП ОСОБА_1 на тимчасово окупованій території, що і стало у подальшому підставою виникнення заборгованості із єдиного внеску.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачкою 29.08.2019 подано до Головного управління ДПС в Чернігівській області заяву про визнання безнадійним та списання боргу зі сплати єдиного внеску, проте відповідач листом залишив заяву без виконання.

Крім того суд зауважує, що звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі № 2464-VI та не потребує додаткового звернення, оскільки ця норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій та адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.

Також суд приймає до уваги висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18, в якій зазначено, що з аналізу наведених правових норм й встановлених обставин справи та з урахуванням безпосередньо абз. 3 п. 93 (у подальшому п. 94) розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Отже факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників стягнення недоїмки за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування оскаржуваної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-1981-2501 від 15.02.2024 Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя В.В. Падій