Справа № 380/11605/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/11605/24 пров. № А/857/16755/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Коць Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/11605/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про визнання протиправною та скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Коморний О.І., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 19.06.2024),

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати рішення суб`єкта владних повноважень приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, а саме: постанову від 02 травня 2024 року про зупинення виконавчого провадження (ВП № 72447602) протиправною та скасувати її;

- стягнути з відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що приватний виконавець не вчинив жодних виконавчих дій, натомість 02.05.2024 виніс постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 26.12.2023 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2019 в справі № 461/8614/17. Вважає, що рішення приватного виконавця Білецького І.М. щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №72447602 протиправним, з огляду на те що ухвала Львівського апеляційного суду поновлено строк на апеляційне оскарження іншого рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2019 в справі № 461/8614/17, а приватний виконавець Білецький І.М. виніс постанову про зупинення виконавчого провадження № 72447602 з примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/2066/17.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/11605/24, а справу направити до суду І інстанції для розгляду.

Апелянт вважає, що рішення приватного виконавця Білецького І.М. щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження № 72447602 протиправним, з огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного суду поновлено строк на апеляційне оскарження іншого рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2019 в справі № 461/8614/17, а приватний виконавець Білецький І.М. виніс постанову про зупинення виконавчого провадження № 72447602 з примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/2066/17.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта Снігур Г.М. подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони апелянта за наявними матеріалами. Апеляційну скаргу підтримала і просила задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання на офіційні електронні адреси, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи. (ч. 7 ст. 287 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено і з матеріалів справи слідує, що 04.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 72447602 про примусове стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 405 000.00 грн на підставі виконавчого листа № 461/2066/17, виданого 22.03.2019 Галицьким районним судом м. Львова та приєднано його до зведеного виконавчого провадження № 72015500, яке веде приватний виконавець Білецький І.М. (ВП № 72001724 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 120 000 доларів США; ВП № 72002583 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 400 000 доларів США; ВП № 72447602 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 405 000 грн).

02.05.2024 року приватним виконавцем Білецьким І.М. в межах виконавчого провадження № 72447602 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 26.12.2023 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2019 в справі № 461/8614/17.

Суд першої інстанції закрив провадження в справі 380/11605/24 із тих підстав, що вимога визнати рішення суб`єкта владних повноважень приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича протиправним та скасувати його не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та чинному законодавству з огляду на наступне.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій або бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На підставі викладеного колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що судовий контроль за виконавчим провадженням як завершальною стадією судового процесу (виконанням судового рішення) здійснює той суд (місцевий загальний, господарський чи адміністративний), який постановив судове рішення та видав виконавчий лист/наказ. Цей судовий контроль охоплює всі стадії виконавчого провадження - від його відкриття до закінчення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що підставою виконавчого провадження № 72447602 є виконавчий лист № 461/2066/17, виданий Галицьким районним судом м. Львова. Цей суд є місцевим загальним судом, до предметної юрисдикції якого належить розгляд цивільних справ в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. статті 447 ЦПК, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач є стороною виконавчого провадження (стягувач) з виконання виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення по цивільній справі, тому позивач не позбавлений права звернутись до Галицького районного суду м. Львова за нормами Цивільно-процесуального Кодексу України для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд апеляційної інстанції враховує висновок Великої Палати Верховного Суду (постанова від 05.06.2019 по справі 911/100/18) про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Водночас колегія суддів бере до уваги те, що при цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Також суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18), № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 908/2520/16 (провадження № 12-30гс19).

Апелянт не надав доказів здійснення приватним виконавцем зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій

З огляду на це колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ця справа не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Водночас, згідно вимог ч. 1 ст. 239 КАС України, суд апеляційної інстанції роз`яснює апелянтові про віднесення даної справи до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/11605/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.09.2024