Справа № 420/20289/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
06 вересня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 26.06.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати Постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання придатним ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової служби;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до категорії військового обліку - військовозобов`язаних, дії щодо прийняття такого відповідного Наказу, яким ОСОБА_1 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 зняти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) з військового обліку військовозобов`язаних, взяти його на військовий облік призовників і видати ОСОБА_1 військово-обліковий документ - посвідчення про приписку до призовної дільниці
Ухвалою судді від 01.07.2024 року позов залишено без руху.
08.07.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 16.07.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.
Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) 11.06.2024 року був незаконно мобілізований співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 при постановці на облік до військової служби в 2020 році був визнаний обмежено придатним до військової служби, проте під час проходження військово-лікарської комісії 11.06.2024 року йому надали статус військовозобов`язаного. Оскаржувана постанова відповідача з висновком "придатний до військової служби" прийнята внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки та з порушенням вимог Положення №402, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Стан здоров`я позивача є незадовільним, що унеможливлює ним несення військової служби. Під час проходження ВЛК лікарями Саратської центральної лікарні було підтверджено наявність у нього ускладень виразки дванадцятипалої кишки, проте члени військово-лікарської комісії відмовились вносити такі відомості до медичної карти ОСОБА_1 , та винесли постанову про придатність до військової служби ОСОБА_1 . Фактично лікарями ВЛК огляд позивача детально не проводився, до матеріалів справи не долучались Копія постанови ВЛК та не досліджувались будь які аналізи, медичні документи, передбачені чинним законодавством України, що призвело до порушення процедури проходження ВЛК та ухвалення незаконних рішень. Позивачем були наголошена наявність очевидних проблем зі здоров`ям, на існування яких він наголошував при проходженні ВЛК, натомість лікарями такі захворювання при огляді не виявлені, а пояснення щодо їх наявності не взяті до уваги. Крім того позивачу на час проходження медичної комісії виповнилось 23 роки. Взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України - на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років. На момент виникнення спірних правовідносин Позивач перебував у статусі призовник. За віковою категорією і за станом здоров`я позивач входить до категорії осіб призовного віку оскільки йому не виповнилось 25 років, добровільної згоди на проходження військової служби в період дії воєнного стану він не давав, отже у відповідності до вищевказаних норм, ІНФОРМАЦІЯ_6 за результатом проходження ВЛК зобов`язаний був взяти його на військовий облік і включити до категорії призовників, з подальшою видачою йому військовообліково документу як призовнику. З відомостей з військового квитка вбачається, що позивача було зараховано в склад військової частини НОМЕР_3 , а також те, що його незаконно внесли до категорії військового обліку громадян-військовозобов`язаних, а не призовників. «Наразі законодавством не передбачено проведення мобілізації в період дії воєнного стану до лав ЗСУ саме призовників, а отже така категорія військового обліку не підлягає призову в період мобілізації. Відповідач, шляхом видачі ОСОБА_1 повістки на відправку у військову частину НОМЕР_3 , протиправно віднесено позивача до категорії військовозобов`язаних. Відповідно, вказано в заяві, представники ІНФОРМАЦІЯ_1 винесли протиправно оскаржувані рішення, та здійснили незаконні дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу у військову частину НОМЕР_3 .
Як зазначено у заяві, якщо не вжити заходи забезпечення позову, то заявник ОСОБА_1 може бути відправлений командиром військової частини НОМЕР_3 нести військову службу на першій/ближчій лінії фронту, і ті дії, які він оскаржує у своєму позові, вже будуть фактично вчинені. Це, у свою чергу, унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже неможливо утриматись від вчинення певних дій, коли вони вже вчинені і наслідки таких дій для заявника вже настали.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з пп.1, 2 ч.2 чт.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.1, ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.
Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.
Як наслідок, забезпечується можливість виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах "Рябих проти Росії" (§§ 51, 52), "Горнсбі проти Греції" (§ 40).
Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут "забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).
Необхідно зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Предметом позову у цій справі є постанова військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання придатним ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової служби та дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 30.04.2021 року органом №5118, РНОКПП: НОМЕР_2 ) до категорії військового обліку - військовозобов`язаних, дії щодо прийняття такого відповідного Наказу, яким ОСОБА_1 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч.9). Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України (ч.10).
В ст.15 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, зазначено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку) (ч.1). Громадяни призовного віку в добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч.2).
У відповідності до приписів ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, взяттю на військовий облік призовників підлягають громадяни України зокрема громадяни віком до 25 років.
Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (ч.13 ст.2 Закону №2232-ХІІ).
Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року № 402 Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі - Положення № 402).
В п.1.2. Розділу І Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно п.2.8. Розділу ІІ Положення зазначено, що після закінчення медичного огляду кожний лікар вносить до облікової картки призовника та інших документів, передбачених Положенням про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352, дані про встановлений діагноз, дату проходження медичного огляду, висновок про придатність до військової служби за станом здоров`я, призначення за видами, родами військ (сил) Збройних Сил України та іншими військовими формуваннями, підписує та скріплює особистою печаткою.
З огляду на вищезазначені норми, під час мобілізації громадяни, які підлягають призову зобов`язані прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і після прийняття відповідного рішення військово-лікарською комісією про придатність військовозобов`язаного до військової служби, особа згідно розподілу, направляється для проходження військової служби.
З наданої до суду копії військового квитка позивача вбачається, що 11.06.2024 медичною комісією при 1-му відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Суд вважає вказаний спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає критерію співмірності, оскільки відсутні такі негативні наслідки від його вжиття, які б переважали ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Суд звертає увагу, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, суд при розгляді цієї заяви про забезпечення позову не повинен та не робить висновків щодо того, чи є законними/протиправними рішення та дії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими, діють до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, або їх скасування, та є необхідними для запобігання негативних наслідків для позивача до ухвалення судового рішення у цій справі, які можуть в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
За таких обставин, суд вважає необхідним забезпечити позов, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому обраний заявником спосіб забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 КАС України.
Керуючись ст. ст. 9, 150-154, 156, 243, 248, 256, 293, 297 КАС України, суд,
Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Роз`яснити, що відповідно до ст.156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1). Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.3).
Згідно із ч.2 ст.256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Відповідно до ч.1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Особи, яких стосуються заходи забезпечення позову:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Суддя О.А. Вовченко