Справа № 317/1909/24
Суддя: Ачкасов О. М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 317/1909/24
№/п 2-а/317/12/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді - Ачкасова О.М.,

при секретарі - Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі у спрощеному (письмовому) позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 13 березня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за результати якого, було винесено постанову №727 від 13.03.2024 р., за фактом порушення позивачем ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф в сумі 3 400 грн. Копію вказаної постанови було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отримано ним 27.03.2024. Позивач не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, копію постанови отримав поштою 27.03.2024. В постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 19.01.2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: ч. 1 та 4.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач вважає постанову протиправною та такою, що не відповідає приписам статті 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оскільки є студентом Національного університету «Запорізька політехніка» денної форми навчання. Зарахований наказом №405-С від 09.09.2022. Термін навчання з 01.09.2022 по 12.06.2026. Крім того, в описовій частині оскаржуваної постанови відповідач зазначив, що позивач 19.01.2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав, чим порушив вимоги законодавства України. а саме: ч. 1 та 4.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, позивач зазначив, що не отримував відповідного виклику у будь-якій формі. Після того як його було в усній формі повідомлено про те, що позивач перебуває у розшуку, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідним запитом, в якому просив надати роз`яснення та копії документів на його підтвердження щодо підстав розшуку на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідь на вказаний запит, листом від 25.03.2024 №МВ/2857 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено, що позивач нібито відмовився від отримання повістки, про що складено відповідний акт №10 від 18.01.2024. До даного листа надано розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №МВ/200/3 від 08.01.2024, згідно з яким Кушугумській селищній раді доручено здійснити оповіщення військовозобов`язаних про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття з 11.01.2024 по 19.01.2024 о 08:30 годині за відповідною адресою РТЦК та СП. При цьому, в якості мети виклику вказано: уточнення військово-облікових даних, проходження медичної комісії. Під пунктом 1003 зазначені дані позивача. Позивач зазначає, що не був належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.01.2024 р., оскільки повістки не отримував, а факти відмови є вигаданими, належними та допустимими доказами не підтверджуються, тому був вимушений звернутися до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні, без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі , просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Надавав відзив на позов, у якому позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст. 205 ч. 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд ухвалив розглядати справу у спрощеному (письмовому) позовному провадженні, згідно Глави 10, статті 263 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази у сукупності, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

З оскаржуваної постанови №727 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 ККпАП від 13.03.2024 року, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 19.01.2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: ч. 1 та 4.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На розгляд справи не з`явився, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що засвідчив своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення №727 від 09.03.2024 р., тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу , у розмірі 3400,00 грн.

Як слідує із диспозиції статті 210-1 КУпАП, відповідальності за вказаною нормою, зокрема частиною 2 цієї статті, підлягають особи, які вчинили порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію повторно протягом року, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинили таке порушення в особливий період.

Зі звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 до начальника Запорізького РУП ГУНП України від 02.02.2024, щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст.210, 210-1 до обласного, районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 просив доставити ОСОБА_1 для складання адміністративного протоколу, у зв`язку із порушенням законодавства про оборону , мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку.

З рапорту від 02.02.2024 вбачається, що 19.12.2023 р. ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з Розпорядження №МВ/200/3 від 08.01.2024 р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 доручав Кушугумській селищній раді Запорізького району Запорізької області оповістити ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити його прибуття з 11.01.2024 р. по 19.01.2024 р. о 08-30 год. за адресою: м.Запоріжжя, вул.Одеська, буд.2, каб.32.

З акту, складеного працівниками Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про результати проведення оповіщення війьковозобов`язаних вбачається, що представники Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області з 09.00 год. 12.01.2024 р до 15.00 год. 19.01.2024 р. провели вручення персональних повісток військовослужбовцям, однак кому саме були вручені повістки у акті не зазначено.

Відповідно до Акту №10 від 18.01.2024 р., складеного працівниками Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на 16.01.-19.01.2024 р. для призову по мобілізації, про час та дату явки попереджений.

З копії повістки №51/23 від 10.01.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період часу з 08.01.-15.01.2024 р. о 08 год., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Одеська, буд.2, каб.32.

Згідно довідки №328 від 11.03.2024 р., виданої Національним університетом «Запорізька політехніка» від 11.03.2024 №328, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є студентом 2 курсу (275 Транспортні технології, організація перевезень і логістичне управління на автомобільному транспорті Т-332, освітнього ступеню бакалавр) денної форми навчання (контрактна) Транспортного факультету Національного університету «Запорізька політехніка». Зарахований наказом №405-С від 09.09.2022. Термін навчання з 01.09.2022 по 12.06.2026. Довідку видано для пред`явлення до військомату.

З довідки управління кадрів АО «Мотор Січ» №1022/УК від 07.06.2024 р., вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює у ПАТ «Мотор Січ» на посаді налагоджувальника автоматів та напівавтоматів. 18.01.2024 р., ОСОБА_1 дійсно працював, його робоча зміна була 8 годин, з 07.00 год. до 15.30 год., перерва з 11.00 год. до 11.30 год.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі по тексту - Указ №69/2022).

Відповідно до пункту 1 Указу №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно із частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Абзацом першим пункту 252 Указу №1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту», здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти:

1) молодший бакалавр;

2) бакалавр;

3) магістр;

4) доктор філософії/доктор мистецтва;

Кабінет Міністрів України 23 лютого 2022 року постановою №154 затвердив Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту - Положення №154), пунктом 1 якого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Тобто, на виконання норми ч.1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», заклад освіти має повідомити РТЦК та СП про факт навчання позивача з 01.09.2022.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, 09 березня 2024 року ОСОБА_1 , було затримано співробітниками Національної поліції України із обґрунтуванням підстав затримання, що він нібито перебуває у розшуку. В подальшому його було примусово доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 де повідомлено, що він нібито перебуває у розшуку.

Після цих подій, позивач, 12.03.2024 р. надіслав на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як здобувачу вищої освіти та просив скасувати його розшук, оскільки не вчиняв будь-яких порушень. Крім того, 12.03.2024 р. надав запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання інформації та копій документів на його підтвердження щодо підстав розшуку на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується квитанцією Укрпошти про відправку зазначених документів.

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 на запит ОСОБА_1 , за вих.№МВ/2857 від 25.03.2024 р., вбачається, що він відмовився від отримання повістки про що складено відповідний акт №10 від 18.01.2024.

Проте, вказаний Акт є недопустимим доказом з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки від 08.04.2024 р., доданої до позову, позивач працював у цеху 46 18.01.2024 року повну робочу зміну з 07.00 до 15-30 год, перерва з 11.00 год. 11.30 год., зміна 8 годин, тобто день 18.01.2024 був звичайним робочим четвергом та позивач перебував на роботі. Приймати вказаних осіб за адресою свого зареєстрованого місця проживання він не міг та відповідно спілкуватись особисто із ними так само.

За твердження позивача, вказаних осіб 18.01.2024 він не бачив, ніяких повісток вони йому не пропонували на підпис та відповідно й відмовитись від їх отримання він не міг.

Бланк вказаного документу Акту повністю виконаний друкарськими засобами та містить лише дві рукописні помітки підписи вказаних осіб. Тобто, даний акт або було складено не зазначеною в ньому адресою (адресою його місця проживання), або відповідно він вже був складений без будь-якого виходу на адресу його проживання.

Також у вказаному акті не зазначено посади та повноваження вказаних осіб, що його підписали, тобто неможливо встановити обсяг їх повноважень на здійснення відповідного оповіщення та складання таких актів.

Більш того, при складанні даного акту не було залучено свідків чи понятих, тобто цей акт не складався в зазначеному в ньому місці, а час його складання взагалі невідомий.

Більш того, як вже зазначалось вище, згідно з розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №МВ/200/3 від 08.01.2024, в якості мети виклику вказано: уточнення військово-облікових даних, проходження медичної комісії.

Водночас, в Акті №10 вказано мету виклику «для призову по мобілізації».

Проте, уточнення облікових даних, проходження ВЛК з однієї сторони та призов за мобілізацією є різними юридичними процедурами.

Тобто, мета виклику визначена ІНФОРМАЦІЯ_2 та мета виклику зазначена в Акті №10 відрізняються, а отже вказані особи, навіть якщо вони й мали повноваження, то однозначно вийшли за їх межі, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не викликався для призову за мобілізацією, а викликався для уточнення військово-облікових даних та проходження ВЛК.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Серед додатків до даного Порядку є додаток 11 повістка.

Згідно з бланком повістки, остання має містити обов`язково наступні реквізити (серед іншого): номер повістки, номер розпорядження РТЦК та СП, дату та час виклику, документи, які необхідно мати при собі, тощо.

Всіх цих відомостей Акт №10 не містить.

Немає ні посилання на номерну повістку на його ім`я, ні на розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . І хоча й відповідний витяг із розпорядження відповідачем надано, то номерної повістки на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 19.01.2024 не має та не зазначено в акті.

Хоча саме в акті й мало б бути зазначено, що позивач, відмовився від підпису в отриманні повістки із конкретним номером.

Більш того, в акті не зазначено конкретної дати та часу виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказано 16.01-19.01.2024, що не відповідає вимогам до виклику повісткою, адже має бути зазначена конкретна дата та час.

Таким чином, вказаний акт є недопустимим доказом та сам по своєму змісту не відповідає іншим наданим відповідачем матеріалам.

Як вбачається з матеріалів справи та доданих сторонами документів, позивачеві вміняється те, що він 19.01.2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав.

Як зазначалося вище, листом від 25.03.2024 №МВ/2857 ІНФОРМАЦІЯ_4 надано пакет документів щодо підстав розшуку позивача.

Серед наданих документів є й повістка №51/23 без дати документа. Проте, згідно із вказаною повісткою ОСОБА_1 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 на « НОМЕР_1 ».

На повістці наявна помітка «акт відмови».

Тобто, Акт відмови №10 цій повістці не відповідає в частині дат виклику.

Дана повістка стосується інших дат виклику, при цьому знову ж таки не зазначено конкретної дати.

Матеріали справи не містять повістки на 19.01.2024 на ім`я ОСОБА_1 , а отже він не був належним чином повідомлений про необхідність явки в зазначену дату в зазначене місце.

Тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він повістки про виклик на 19.01.2024 не отримував, як вбачається з матеріалів справи, належними та допустимими доказами це не доведено та стосується зовсім іншої повістки, а не повістки на 19.01.2024.

З приписів статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Частинами першою, другою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими.

Доводи, що викладені у відзиві, який був наданий відповідачем, не спростовують викладені позивачем обставини справи та висновки суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки, повістки про виклик на 19.01.2024, позивач не отримував та не відмовлявся від її отримання, позивач не мав мотивів для порушення законодавства про оборону, оскільки письмово повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про наявність у нього підстав для відстрочки від призову за мобілізацією, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, особа незаконно притягнута до адміністративної відповідальності, тому постанову не можна вважати законною та вона підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-11, 20, 25, 72-77, 205, 211, 241-246, 257, 258, 263, 286, 293 КАС України, ст.ст. 23, 33, 38, 210-1, 245, 251, 287, 288, 289 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про накладення адміністративного стягнення №727 від 13.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 210-1 ч.2 КпАП України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.08.2024 року.

Суддя: О.М. Ачкасов