Справа № 420/15552/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати такими, що не відповідає Конституції України та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 № 83;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати мені, ОСОБА_1 , пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.02.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 13.02.2024 № 29 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 13.02.2024 № 30, виданих Одеською митницею.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді ОСОБА_2 у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.08.2012 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 10.08.2023 позивач припинив державну службу та звернувся з заявою до пенсійного органу щодо переведення його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 01.03.2024 року №83 відмовило в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав, оскільки заявник не досяг необхідного віку. Позивач вказує, що має необхідний стаж роботи на державній службі, звільнений з державної служби та відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії 12 ААА № 309923 від 11.09.2017 йому довічно встановлено другу групу інвалідності, а тому дотримані всі обставини, з якими Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" пов`язують наявність у фізичних осіб права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723.

11.06.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 21.02.2024 гр. ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду України із заявою, щодо переведення з пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 №83 гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до його заяви. Відповідно до абзацу 1, статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Заявник не досяг необхідного пенсійного віку, а тому право на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутнє.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до суду відзиву не надано.

14.06.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив аналогічні доводи тим, які наведені у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісії серії 12 ААА № 309923 від 11.09.2017.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує з 01.08.2012 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.08.2023 року позивач припинив державну службу та звільнився з посади старшого державного інспектора «Міжнародного аеропорту «Одеса» Одеської митниці згідно наказу Одеської митниці від 04.08.2023 № 739-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

21.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду України із заявою щодо переведення на інший вид пенсії.

Заява ОСОБА_1 про переведення на інший вид пенсії розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 року №83 ОСОБА_1 відмовлено перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав. Зазначено, що 21.02.2024 електронній формі через вебпортал звернувся гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Відповідно до абзацу 1, статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Заявник не досяг необхідного пенсійного віку, право на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутнє.

Вважаючи таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

За змістом п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу).

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», чинного до 01.06.2016 (далі Закон №3723) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Постанова №622), яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року.

Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають чоловіки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зауважує, що на дату звернення із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" вік ОСОБА_1 складав 51 рік, тобто він не досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), відповідно права на призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" позивач не має.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 01.03.2024 року №83 відмовило позивачу у переведенні його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" саме на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку.

Враховуючи, що позивачем при зверненні з заявою про переведення на пенсію за законом "Про державну службу" дійсно не було досягнуто необхідного пенсійного віку, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 року №83 є правомірним, а підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання такими, що не відповідають Конституції України та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 № 83 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.02.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 13.02.2024 № 29 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 13.02.2024 № 30, виданих Одеською митницею, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2024 № 83 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" і саме у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відмовлено позивачу.

Таким чином, позивач не звертався до пенсійного органу з заявою щодо переведення його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", а Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у свою чергу, не відмовляло позивачу у переведенні його на пенсію по інвалідності за Законом України "Про державну службу".

Позивачем не надано доказів звернення до пенсійного органу саме з заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", а з матеріалів справи вбачається звернення особи щодо переведення на пенсію державного службовця саме за віком.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.02.2024 у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 13.02.2024 № 29 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 13.02.2024 № 30, виданих Одеською митницею.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судові витрати відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.