Справа № 287/833/24
Суддя: Винар Л. В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/833/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Швець Анатолій Анатолійович до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Швець Анатолій Анатолійович до відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано для розгляду судді Винару Л.В.

Ухвалою суду від 04.06.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та позивачу (його представнику) надано строк для усунення недоліків.

17.06.2024 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швеця А.А. надійшла уточнена позовна заява про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В уточненій редакції позовної заяви адвокат Швець А.А. просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321053 від 16.04.2024 року, яка винесена заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковником поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити. Також, у прохальній частині позовної заяви адвокат Швець А.А. просить витребувати з відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені 16.04.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог адвокат Швець А.А. зазначає, що 16.04.2024 року, о 00 год. 50 хв., заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковником поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321053 відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 КУпАП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 16.04.2024 року, о 00 год. 02 хв., по вул. Свято-Воздвиженській, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області порушив Правила дорожнього руху (не підсвічувався задній номерний знак та керував транспортним засобом без права керування), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 КУпАП. За дані правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. На переконання адвоката Швеця А.А. вказана постанова винесена з порушенням вимог законодавства. Зокрема, з аналізу змісту постанови вбачається, що від моменту зупинки транспортного засобу до моменту винесення постанови пройшло не більше 50 хвилин, що свідчить про те, що працівники патрульної поліції фактично винесли постанову без розгляду адміністративної справи. Тобто, безпосередньо на місці вчинення правопорушення, порушуючи права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому, адвокат Швець А.А. вказав про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Враховуючи наведене і обставини при яких було складено матеріали про адміністративне правопорушення з такою постановою органу владних повноважень позивач погодитися не може та вважає, що вона є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування відповідачем усіх обставин справи, їх дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому, останній лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого визнання позивача винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 КУпАП, а тому вищевказана постанова підлягає скасуванню, провадження про адміністративне правопорушення закриттю. Також, адвокат Швець А.А. вказав про те, що копія вищезазначеної постанови не була вручена позивачу та направлена останньому за допомогою засобів поштового зв`язку.

Ухвалою суду від 24.06.2024 року відкрито спрощене провадження у адміністративній справі, призначено судове засідання. Задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швеця А.А. про витребування доказів. Витребувано з відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені 16.04.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

26.07.2024 року ухвалою суду клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швеця А.А. задоволено. Замінено у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Швець Анатолій Анатолійович до відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення неналежного відповідача відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

19.08.2024 року на адресу суду, за допомогою засобів поштового зв`язку, від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Шлапака О.М. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Дослідивши матеріали справи представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Згідно вимог ст. 222, 247, 258 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення є цілком правомірним, а доводи позивача з цього приводу необґрунтовані. Також, представник відповідача вказав про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.1А та 2.9Б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а тому у зв`язку з порушенням вказаних норм заступником начальника СРПП відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3, ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу. Крім того, позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. ОСОБА_1 відповідно до ст. 268 КУпАП, мав можливість на місці ознайомитися з усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках. На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського чітко зафіксований розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення позивачу його прав, проте в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис. Також, представник відповідача зазначив, що, на його переконання, ОСОБА_1 звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду. Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд розгляд справи №287/833/24 здійснювати без участі представника ГУНП в Житомирській області, ухвалити судове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Швець А.А. не з`явилися. До суду від адвоката Швеця А.А. надійшла письмова заява з проханням розглядати справу без його участі та участі його довірителя ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на адміністративний позов міститься прохання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У відповідності до частини 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321053 від 16.04.2024 року, винесеної заступником начальника СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп. (а.с. 35).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16.04.2024 року, о 00 год. 02 хв., в м. Олевську, по вул. Свято-Воздвиженській, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 в якому не підсвічувався задній номерний знак, без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001року (далі - ПДР).

Згідно пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пп. «а»п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Виходячи з викладеного, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17.

Також, відповідно до пп. «в» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, за версією заступника начальника СРПП, відбулося через керування позивачем автомобілем марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому не підсвічувався задній номерний знак та за наявності рішення суду про позбавлення права керування.

Згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення ч. 4 ст. 126 КУпАП виражається у такій формі - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Склад є формальним.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому у відповідності до ст. 317 та 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Проте, у матеріалах справи відсутнє будь-яке процесуальне рішення суду згідно якого ОСОБА_1 є особою, позбавленою права керування транспортними засобами .

Крім того, відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а відтак і вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч.4 ст.126 КУпАП.

Зокрема, у відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Матеріали адміністративної справи не містять фактичних даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 16.04.2024 року, о 00 год. 02 хв., транспортним засобом автомобілем марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідач скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву у якому процитував норми законодавства згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом з неосвітленим (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) номерним знаком, а також будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами. Також, до вказаного відзиву представником відповідача додано диск з відеозаписом події з нагрудних камер працівників поліції. Дослідивши вказаний відеозапис судом встановлено, що на ньому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі з порушенням Правил дорожнього руху, оскільки з переглянутих матеріалів відеофіксації, вбачається лише спілкування з ОСОБА_1 та процес оформлення адміністративних матеріалів відносно нього.

При цьому, відповідач жодним чином не був позбавлений можливості надати відповідні докази на підтвердження своєї позиції у справі.

Отже, у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було порушено п.п. 2.1А, 2.9В ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч. 2 ст. 77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях останнього складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121-3 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень ПДР України відповідачем не надано та судом не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Щодо тверджень представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Шлапака О.М. про те, що позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом з пропуском десятиденного строку звернення до суду слід зазначити наступне.

03.05.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Швець А.А. звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ББА №321053 від 16.04.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 20400 грн. 00 коп.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і ч. 2 статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, необхідно з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2020 року по справі №686/28291/ 19, а також у постанові від 28 вересня 2023 року по справі № 522/12356/22.

Згідно п. 9 оскаржуваної постанови від 16.04.2024 року серії ББА №321053, який містить найменування «Копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» зазначено «Від підпису відмовився».

Суд зазначає, що п. 9 постанови не містить запису про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови. В свою чергу, ототожнювати відмову від підпису постанови, як відмову в її отриманні, на думку суду є не вірним.

Слід також зазначити, що в оскаржуваній постанові містяться відомості про те, що її копія була надіслана ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням вих. №2719 від 16.04.2024 року.

Копія вказаної постанови була отримана позивачем ОСОБА_1 23.04.2024 року, що підтверджується даними перевірки статусу відстеження за трек-номером ДП «Укрпошта» (а.с. 38).

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку що ОСОБА_1 не пропустив строк звернення до суду із позовом про оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

У Х В А Л И В :

Позов - задоволити.

Постанову заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Шебети Олега Захаровича серії ББА №321053 від 16.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. - скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: 10008, м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37, Житомирської області.

Суддя: Л.В.Винар