Справа № 120/6905/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 вересня 2024 р. Справа № 120/6905/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Коломієць М.А.,

представника позивача: Лазурович С.С.,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що за відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 719245,99 грн., яка в добровільному порядку не погашена.

Ухвалою від 26.06.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 24.07.2024 року в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 08.08.2024 року.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 08.08.2024 року, у зв`язку із наданням відповідачу можливості скористатись правовою допомогою, в судовому засіданні оголошено перерву до 03.09.2024 року.

03.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У змісті поданого відзиву представник відповідача просив також поновити ОСОБА_1 строк на подання відзиву.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 03.09.2024 року, у зв`язку із наданням представнику позивача часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву, в судовому засіданні оголошено перерву до 05.09.2024 року.

05.09.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву відмовлено.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 05.09.2024 року, у зв`язку із необхідністю в отриманні додаткової інформації від позивача, в судовому засіданні оголошено перерву до 06.09.2024 року.

06.09.2024 року представником позивача долучено до матеріалів справи копії поштових конвертів, якими відправлено податкову вимогу від 25.04.2023 року №0-1631 відповідачу та інші письмові докази, що підтверджують дату поштового відправлення.

У судовому засіданні 06.09.2024 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває на лікарняному (вх.№51886).

Частиною 1 статті 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень частини 3 статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, беручи до уваги заперечення представника позивача щодо обґрунтованості заявленого клопотання та підстав для відкладення судового засідання, те що представник відповідача разом із клопотанням про відкладення розгляду справи не подав доказів, які обґрунтовують наведені у ньому обставини, причина неприбуття до суду не може вважатися поважною, що не є перешкодою для продовження розгляду справи.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить із наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податкова заборгованість із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 719245,99 грн.

Зазначена заборгованість утворилася в результаті не сплати донарахованих ГУ ДПС у Полтавській області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку платника податків, податковою вимогою №0-1631 від 25 квітня 2023 року, податковими повідомленнями-рішеннями №0-0205 від 25.11.2021 року, №1-0205 від 25.11.2021 року, №1-0205 від 12.09.2022 року та №0-0205- НОМЕР_1 від 05.06.2023 року.

Стосовно посилань відповідача, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу не отримував, оскільки він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , то суд зазначає наступне.

На час винесення податкової вимоги №0-1631 від 25 квітня 2023 року та податкових повідомлень-рішень №0-0205 від 25.11.2021 року, №1-0205 від 25.11.2021 року, №1-0205 від 12.09.2022 року, №0-0205-UA0043118 від 05.06.2023 року підпункт 58.3 статті 58 ПК України передбачав, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Відповідно до пункту 70.1 статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, зокрема про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство (пп. 70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПК України).

Згідно пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі - Порядок № 1204 в редакції, чинній на час винесення податкових повідомлень-рішень), податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Згідно пункту 5 Розділу ІІІ Порядку № 1204 якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

За змістом наведених положень надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №640/8096/19.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 04.06.2020 у справі № 826/11455/15 зазначив, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків вбачається, що податковою адресою ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Крім того, надані позивачем ідентифікаційні дані свідчать, що адресою позивача є АДРЕСА_1 /а.с. 18/.

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець і згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань його адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 /а.с. 19/.

В свою чергу, суду не надано жодних доказів повідомлення відповідачем контролюючого органу про зміну місця проживання. Будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем не наведено.

В ході розгляду справи судом досліджено питання направлення засобами поштового зв`язку податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на податкову адресу відповідача, зокрема АДРЕСА_1 та встановлено, що поштою такі були повернуті, тобто за нормами податкового законодавства вважаються врученими.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем з метою погашення податкового боргу на адресу місця реєстрації відповідача ( АДРЕСА_1 ) було повторно 23.02.2024 року направлено податкову вимогу №0-1631 від 25.04.2023 року. Проте вказана податкова вимога залишилась без належного виконання. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної суми заборгованості.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує на наступне.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 719245,99 грн. (сімсот дев`ятнадцять тисяч двісті сорок п`ять гривень 99 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ЄДРПОУ ВП 44057192);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення у повному обсязі складено 06.09.2024 року о 16:00 год.

Суддя Свентух Віталій Михайлович