Справа № 296/10550/23
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Петровської М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- поновити ОСОБА_1 строки звернення до адміністративного суду та прийняти цей адміністративний позов до свого розгляду;

- визнати протиправною і скасувати постанову №0100/40800/23 від 26.07.2023, винесену Чернівецькою митницею у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 липня 2023 року в.о.начальника Чернівецької митниці Македоном П.М. винесено постанову у справі про порушення митних правил №0100/40800/23, якою визнано винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Підставою для притягнення позивача до відповідальності є перевищення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку доставки товару до митниці призначення більше ніж на двадцять діб. Водночас, зазначене перевищення було зумовлене невиданням дозволу на міжнародне перевезення вантажів компетентними органами Республіки Казахстан як країни транзитного перевезення вантажу за митними деклараціями ЕК10АА №UA100180/2022/63392, ЕК10АА №UA100180/2022/63393 та ЕК10АА №UA100180/2022/633934. ОСОБА_1 вважає постанову №0100/40800/23 від 26.07.2023 протиправною з наступних підстав. Всупереч положенням Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Казахстан про міжнародне автомобільне сполучення, укладеної в м.Алмати 22 лютого 1993 року, Міністерство транспорту Республіки Казахстан не визначило квоту дозволів для України та не надало бланки дозволів на вантажне перевезення, чим унеможливило вантажне перевезення та, як наслідок, своєчасну митну доставку товарів за митними деклараціями ЕК10АА №UA100180/2022/63392, ЕК10АА №UA100180/2022/63393 та ЕК10АА №UA100180/2022/633934. Ненадання дозволу на вантажне перевезення є обставиною непереборної сили, яка звільняє від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 470 Митного кодексу України. Також, роботодавець позивача - перевізник ФОП ОСОБА_2 - неодноразово звертався до Київської митниці із заявами про продовження строку доставки вантажу 18.01.2023, 19.01.2023 та 07.02.2023, однак відповіді на подані звернення не отримав, водночас, надання митними органами відповіді на вказані звернення надало б можливість вжити необхідних заходів для зменшення строку транзитного перевезення товарів. В свою чергу, ФОП ОСОБА_2 не міг подати документальні підтвердження відсутності дозволів на міжнародне вантажне перевезення, оскільки видача документів про відсутність таких дозволів чинним законодавством не передбачена.

Щодо зазначеної в оскаржуваній постанові можливості доставлення товарів у митницю призначення за відсутності дозволів на транзитне перевезення територією іноземної держави, то відсутність дозволу унеможливлює подальше перевезення товару в пункт призначення. Відповідно, за відсутності інформації щодо строків можливого отримання дозволів на транзитне перевезення, неможливості отримання цих дозволів за межами території України та наявними законодавчими обмеженнями щодо виїзду за межі території військовозобов`язаних водіїв, доставлення товарів у митницю призначення було фактично унеможливлене.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач порушив статтю 526 МК України та фактично позбавив позивача наданих йому статтею 498 МК України прав бути присутнім під час розгляду справи у митному органі, подавати докази, оскільки не був належним чином повідомлений про перенесення розгляду справи на 26.06.2023, не отримував лист Чернівецької митниці від 17.07.2023 про перенесення розгляду справи.

Ухвалою суду від 17.11.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0100/40800/23 від 26 липня 2023 року та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

04.12.2023 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в позові ОСОБА_1 . В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що 16.02.2023 в зону митного контролю ВМО № 2, п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці прибув вантажний автомобіль державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 . Згідно поданих товаросупровідних документів та інформації, яка міститься в електронних митних деклараціях ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934 транспортним засобом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 переміщувався товар «Ліки для людей» з України до Киргизстану. Граничним строком доставки товару за митними деклараціями до митниці призначення було встановлено дату 06.01.2023, фактично транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 доставив товар та документи на них 16.02.2023. Відповідно до листа Київської митниці вих.№ 7.8-5/7.8-17.1-0/7/11213 від 13.06.2023, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звертався до митниці щодо неможливості в установлені терміни доставити вантаж до митниці призначення у зв`язку з відсутністю дозволу на міжнародне перевезення вантажів. Однак, всупереч ч.1 статті 460 МК України, Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, до зазначених вище заяв не надано жодного документального підтвердження. Також, відсутність дозволу на транзитне перевезення територією іноземної держави не створює для перевізника неможливості доставлення товарів в митницю призначення, оскільки перевезення до такої митниці відбувається по території України, для чого згаданий дозвіл перевізнику не потрібний. Вчинення правопорушення ОСОБА_4 підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0100/40800/23 від 16.02.2023, інформацією програмно-інформаційного комплексу "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ, а також іншими матеріалами справи про ПМП.

Щодо порушення порядку розгляду справи зазначає, що листом Чернівецької митниці від 17.07.2023 №7.2-20-03-10/1457 гр. ОСОБА_1 повідомлено про призначення до розгляду справи про порушення митних правил №0100/40800/23 на 26.07.2023, однак він на розгляд справи не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а сама по собі відсутність позивача на розгляді справи про порушення митних правил не має правового наслідку у вигляді скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, обставин, які б згідно ст.ст.17, 247 КУпАП та ст.460 МК України виключали адміністративну відповідальність громадянина ОСОБА_5 , або виключали провадження у справі про ПМП №0100/40800/23, не встановлено.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 16.02.2023 головним державним інспектором п/п «Порубне Сірет» м/н «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці складено протокол про порушення митних правил № 0100/40800/23, згідно якого 16.02.2023 о 00 год. 07 хв. в зону митного контролю ВМО №2 п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці прибув вантажний автомобіль державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . До митного контролю громадянин ОСОБА_3 надав контрольний талон ТАЕ 711522 та товаросупровідні документи, а саме CMR № 2612/1, CMR № 2612/2, CMR № 2612/3 від 26.12.2022 р., Інвойси № 65638 від 20.12.2022, № 65603 від 20.12.2022, № 66931 від 22.12.2022, № 66703 від 22.12.2022 та Книжку МДП JX85182346. Згідно поданих товаросупровідних документів та інформації, яка міститься в електронних митних деклараціях ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934 транспортним засобом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 переміщується товар «Ліки для людей» з України до Киргизстану. Граничним строком доставки товару за митними деклараціями ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934 до митниці призначення було встановлено дату 06.01.2023. Фактично транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 доставив товар та документи на них 16.02.2023. Таким чином громадянин ОСОБА_3 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товару, до митниці призначення більше ніж на двадцять діб, чим порушив митні правила, передбачені ч.4 ст.470 Митного кодексу України.

Також, 16.02.2023 опитано ОСОБА_1 , який пояснив, що не доставив в строк товар до митниці призначення у зв`язку із відсутністю дозволів, виданих країнами Казахстан та Киргизстан, про що складено протокол опитування в справі про порушення митних правил № 0100/40800/23.

Постановою Чернівецької митниці від 22.03.2023 у справі про порушення митних правил № 0100/40800/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

08.05.2023 до Державної митної служби України надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил № 0100/40800/23, за результатами розгляду якої постанову Чернівецької митниці від 22.03.2023 у справі про порушення митних правил №0100/40800/23 скасовано, а справу про порушення митних правил надіслано на новий розгляд.

Постановою виконуючого обов`язків заступника начальника Чернівецької митниці ОСОБА_6 від 26.07.2023 у справі про порушення митних правил № 0100/40800/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Постановою встановлено, що граничним строком доставки товару за митними деклараціями ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934 до митниці призначення було 06.01.2023. Фактично транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 доставив товар та документи на них 16.02.2023. Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб.

З урахуванням вимог МК України по митних деклараціях ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934 зобов`язаний був доставити товари до Чернівецької митниці у строк до 06.01.2023.

Відповідно до частини першої статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема статтею 470 МК України внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до листа Київської митниці (вих. № 7.8-5/7.8-17.1-0/7/11213 від 13.06.2023 року, в митниці наявна інформація щодо звернення фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (вх. митниці від 18.01.2023 №1737/І3/Е3, від 19.01.2023 №1779/І3/Е3, від 07.02.2023 року №3848/І3/Е3), від 07.02.2023 року № 3849/13/ЕЗ до митниці щодо неможливості в установленні терміни доставити вантаж до митниці призначення у зв`язку з відсутністю дозволу на міжнародне перевезення вантажів.

ФОП ОСОБА_2 до зазначених вище заяв не надано жодного документального підтвердження.

При цьому, відсутність дозволу на транзитне перевезення територією іноземної держави не створює для перевізника неможливості доставления товарів в митницю призначення, оскільки перевезення до такої митниці відбувається по території України, для чого згаданий дозвіл перевізнику не потрібний.

З огляду на викладене, обставин, які б згідно ст.ст.17, 247 КУпАП та ст. 460 МК України виключали адміністративну відповідальність громадянина ОСОБА_5 , або виключали провадження у справі про ПМП № 0100/40800/23, не встановлено.

24.08.2023 до Державної митної служби України надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил № 0100/40800/23 від 26.07.2023, за результатами розгляду якої 11.09.2023 постанову Чернівецької митниці від 26.07.2023 у справі про порушення митних правил №0100/40800/23 залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено: декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування; перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України.

Пунктом 2 частини другої статті 191 Митного кодексу України встановлено, що перевізники зобов`язані у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу або встановлений митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Згідно з частиною першою статті 95 Митного кодексу України граничний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб.

Відповідно до частини четвертої статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених норм можна виснувати, що суб`єктом відповідальності в даній категорії справ є перевізник товару.

Відтак, оскаржувана постанова митного органу підлягає перевірці, насамперед, в частині притягнення до відповідальності належної особи.

Згідно зі ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, зі змісту протоколу про порушення митних правил від 16.02.2023 №0100/40800/23 вбачається, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності є громадянин України ОСОБА_3 , місце роботи ФОП ОСОБА_2 , водій.

Згідно з митними деклараціями ЕК10АА № UA100180/2022/63392, ЕК10АА № UA100180/2022/63393 та ЕК10АА № UA100180/2022/633934, відправником товару (ліки) є ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» (Україна), одержувачами ОсОО «Неман-Фарм», ООО «Фармамир», ОсОО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (м.Бішкек, Республіка Киргизстан), країна призначення Киргизстан, принципал (перевізник товару) ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Також, з копій міжнародних товарно-транспортних накладних CMR № 2612/1, CMR № 2612/2, CMR № 2612/3 від 26.12.2022 встановлено, що перевізником товару (графа 16) є ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .

Виходячи із зазначеного, позивач ОСОБА_1 є найманим працівником - водієм ФОП ОСОБА_2 , а тому не здійснював жодних дій від свого імені.

Також відповідачем не надано належних доказів того, що позивач є власником транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення товару, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , натомість таким власником згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та СХС 931253 є ОСОБА_2 .

В контексті наведеного, суд зазначає, що приписами статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Тобто, перевізником вважається фізична чи юридична особа, яка в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозить вантаж як на комерційній основі, так і для власних потреб.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що з ОСОБА_1 було укладено договір на перевезення товару, тоді як з товаросупровідних документів вбачається, що перевізником є ФОП ОСОБА_2 .

Отже, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, перевізником товару у спірних правовідносинах є ФОП ОСОБА_2 , водночас ОСОБА_1 є найманим працівником фізичної особи-підприємця - водієм, що свідчить про те, що відповідач притягнув до відповідальності неналежного суб`єкта, а тому оскаржувана постанова носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Інші аргументи сторін є похідними від наведеного висновку, не впливають на нього, а тому не досліджуються судом.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення митних правил.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірної постанови відносно позивача, а тому така підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

У відповідності до ст.139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені ним судові витрати в частині сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Чернівецької митниці (58023, м.Чернівці, вул.Руська, 248М, ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил №0100/40800/23 від 26.07.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці сплачений ним судовий збір в сумі 858,88 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено: 09.09.2024

Cуддя М. В. Петровська