Справа № 569/15609/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 569/15609/23 пров. № А/857/12788/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ільчишин Н.В. Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року у справі № 569/15609/23 (головуючий суддя Коробов С.О., м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил та про закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з адміністративним позовом до Житомирської митниці (далі відповідач), в якому просила скасувати постанови відповідача про порушення митних правил №0296/101000/22 від 17.11.2022; №0310/101000/22 від 28.11.2022; №0323/101000/22 від 29.11.2022.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до всіх оскаржуваних постанов її, як керівник ТОВ «РІВНЕ КАР», притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 485 Митного кодексу України. Так, в постановах відповідачем зазначається, що позивачем було здійснено ввезення транспортних засобів та при цьому зазначено недостовірну митну вартість та рік виробництва таких транспортних засобів, що в свою чергу спричинило сплату податків та митних зборів в меншому обсязі, ніж того вимагає законодавство. Однак, позивач вказує на відсутність у своїх діях події та складу адміністративних правопорушень, тому просила суд першої інстанції скасувати оскаржувані постанови відповідача та закрити провадження у справах.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил та про закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення задоволено повністю.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0296/101000/22 від 17.11.2022, винесену Житомирською митницею, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0310/101000/22 від 28.11.2022, винесену Житомирською митницею, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0323/101000/22 від 29.11.2022, винесену Житомирською митницею, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що Конституційний суд України відтермінував дію свого рішення від 15 червня 2022 року за №4-р(ІІ)/2022 до 15 грудня 2023 року, тому суд першої інстанції безпідставно послався на неконституційність приписів статті 485 МК та неможливість притягнення позивачки до адміністративної відповідальності постановами відповідача, що приймались у період з 17 листопада 2022 року по 29 грудня 2022 року. Щодо спливу строку притягнення позивачки до відповідальності, апелянт звертає увагу, що у відповідності до частини 1 статті 467 МК адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення таких правопорушень. Таким чином, враховуючи момент виявлення порушення ОСОБА_1 митного законодавства лише за результатами міжнародної взаємодії та отримання відповідних відомостей Митницею, апелянт вважає, що оспорювані постанови прийняті з безумовним дотриманням частини 1 статті 467 МК. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Житомирською митницею винесено постанову в справі про порушення митних правил №0296/101000/22 від 17.11.2022, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 2 662 458,00 грн. За наслідком таких висновків відповідач вказує, що сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO, № шасі НОМЕР_1 мала становити 1 040 913,36 грн., (ввізне мито 149 032,06 грн., акцизний податок 470 008,97 грн., ПДВ 421 872,33 грн.), що в свою чергу призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 887 486,00 грн. (ввізне мито 105 492,34 грн., акцизний податок 458 258,75 грн., ПДВ 323 734,91 грн.).

Постановою в справі про порушення митних правил №0310/101000/22 від 28.11.2022 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 746 698,44 грн. За наслідком таких висновків відповідач вказує, що сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля MAN TGL, № шасі НОМЕР_2 мала становити 352 493,86 грн., (ввізне мито 30 378,86 грн., акцизний податок 212 734,59 грн., ПДВ 109 380,41 грн.), що в свою чергу призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 2 488 899,48 грн. ( акцизний податок 207 416,23 грн., ПДВ 41 483,25 грн.).

Постановою в справі про порушення митних правил №0323/101000/22 від 29.11.2022 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 636 074,31 грн. За наслідком таких висновків Відповідач вказує, що сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO, № шасі НОМЕР_3 мала становити 309 729,14 грн., (ввізне мито 36 906,23 грн., акцизний податок 159 691,01 грн., ПДВ 113 131,90 грн.), що в свою чергу призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 212 024,77 грн. (ввізне мито 7 613,13 грн., акцизний податок 156 385,64 грн., ПДВ 48 026,00 грн.).

Вважаючи оскаржувані постанови відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вимогою про її скасування та закриття відносно неї справи про адміністративне правопорушення.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги і зазначив, що оскільки на час прийняття оспорюваних постанов застосована відповідачем норма закону (абзац другий статті 485 МК) була визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно із рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, то такі постанови відповідача підлягають скасуванню. Крім того, зазначив, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 467 МК України сплинув, що є окремою підставою для скасування оскаржуваних постанов.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Частиною 1 ст. 1 МК передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК).

У відповідності до приписів статті 485 МК у редакції на час виникнення спірних правовідносин заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи та наданих суду поясненнях, апеляційний суд прийшов до переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про неможливість притягнення ОСОБА_1 до передбаченої митним законодавством відповідальності з огляду на Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, а також закінчення встановленого частиною 1 статті 467 МК строку накладення адміністративного стягнення.

Водночас, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що зібраними у справі доказами підтверджуються обставини вчинення позивачкою правопорушень, передбачених статтею 485 МК, з чим фактично погодилася ОСОБА_1 , не подавши апеляційну скаргу на це судове рішення.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині врахування при вирішенні спору Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до резолютивної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, однак зазначив, що на підставі приписів частини 2 статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» ця норма втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставним врахування судом першої інстанції Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року при оцінці постанов Житомирської митниці, винесених до 15 грудня 2022 року, з огляду на встановлений час вступу цього рішення у законну силу.

Щодо висновків суду першої інстанції про закінчення на час винесення Митницею оспорюваних постанов строку накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 467 МК у редакції на час виникнення спірних правовідносин якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

При цьому, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що оскільки факт порушення позивачкою митного законодавства було виявлено лише за результатами міжнародної взаємодії, та з дати коли такі відомості стали відомі, тобто з дня отримання Житомирською митницею відповідей митних органів Німеччини, такі рішення прийняті з безумовним дотриманням частини 1 статті 467 МК України, а тому колегія суддів вважає, що митний орган прийняв в межах строку законне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За наведених обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржене рішення слід скасувати.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ч.3 ст. 268, 272, 286, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року у справі № 569/15609/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил та про закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 06 вересня 2024 року.