Справа № 500/4655/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4655/24

04 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач 1, ГУ ПФУ в Тернопільській області ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - Відповідач 2, ГУ ПФУ в Закарпатській області ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.07.2024 №40 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплачу пенсії ОСОБА_1 із врахуванням спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності па посадах, робота па яких дає право па призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» па посаді старшого вихователя з 28.08.1988 по 31.08.1996 в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко»;

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оформленої листом від 04.06.2024 №5275-5006/Н-02/6-1900/24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із врахуванням періоду роботи на посаді старшого вихователя з 28.08.1988 по 31.08.1996 в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважаючи, що має право згідно з п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на отримання грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, вона звернулася до відповідача про її виплату. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні, з мотивів відсутності у неї на день досягнення пенсійного віку достатнього стажу роботи, що дає право на грошову допомогу.

Беручи до уваги те, що позивачка перебула в період роботи з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко», що в сукупності з іншим спеціальним стажем надає право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, позивач вважає таку відмову протиправною, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 27.08.2024 надіслало до суду відзив на позовну заяву, де просили у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне.

У відзиві зазначено, що обов`язковими умовами для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення є: на день досягнення пенсійного віку особа повинна працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності па посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; наявність страхового стажу на таких посадах не менше 30 років для жінок; неотримання до цього будь-якої іншої пенсії. В даному випадку, законодавець чітко визначив коло працівників, які мають право на призначення пенсії за вислугою років, це працівники в галузі освіти, працівники в галузі охорони здоров`я та працівники в галузі соціального захисту. Працівники інших галузей господарства відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-XII не визначені. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. Відповідач увагу на те, що посада старшого вихователя не передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а тому період роботи з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко» не може бут зарахований як спеціальний та такий, що дає право на виплату грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивачки необхідного стажу роботи в закладах освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відсутні підстави для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області своїм правом на подання відзиву не скористалось.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі те, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-ІУ).

Позивачка звернулась до ГУ ІІФУ у Тернопільській області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

ГУ ІІФУ в Тернопільській області листом від 04.06.2024 №5275-5006/11-02/6-1900/24 повідомило, що у ОСОБА_1 не достатньо страхового стажу на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, тому підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-І розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Підставою для відмови у виплаті зазначено, що до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, не зараховано період роботи з 28.05.1988 по 31.08.1996 в дитячому садочку «Сонечко», оскільки посаду старшого вихователя, не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посаді, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Позивачка, 27.06.2024 звернулась із заявою до відповідача 1 про перерахунок пенсії.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Територіальний орган фонду, який опрацьовував заяву про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатом розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення №40 від 05.07.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Зокрема, зазначено, що згідно довідки №5 від 18.04.2024 та довідки №01-07/486 від 25.06.2024 заявниця пропрацювала в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко» з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя.

Згідно постанови №909 КМУ від 04.11.1993 в дошкільних навчальних закладах визначається такий перелік посад: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вихователі- логопеди, практичні психологи. Посада старший вихователь не передбачена даним переліком. Стаж заявниці як працівника освіти, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, становить 28 років 8 місяців 11 днів, що є недостатнім при необхідному стажу - 30 років.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е -ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону № 1788-XII; наявність відповідного страхового стажу на таких посадах, зокрема, 30 років для жінок; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Як передбачено пунктом 2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік закладів і установ №909).

Відповідно до розд. 1 "Освіта" Переліку № 909, дошкільні навчальні заклади ттікий перелік посад: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти; вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Суд зазначає, що спірними при розгляді даного позову є наступні питання:

- незарахування пенсійним органом до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду роботи позивача на посаді старшого вихователя з 28.08.1988 по 31.08.1996 в дитячому садочку «Сонечко»;

- відмова у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

До такого Переліку віднесено посади: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів, а також директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи позашкільних навчальних закладів.

Так, дійсно, посада старшого вихователя Порядком №909 не передбачена, лише посада вихователя.

Проте, статтею 24 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року №651-ХІV визначено, що перелік посад педагогічних працівників системи загальної середньої освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до якого, зокрема віднесено посаду старшого вихователя.

З огляду на вищенаведені норми, суд приходить до висновку щодо тотожності професій вихователя та старшого вихователя, так як до посадових обов`язків останніх входить виховання дітей у навчальних закладах і реабілітаційних установах (у тому числі інтернатах при школах, гуртожитках, групах, групах продовженого дня тощо), інших установах та організаціях.

Також суд зазначає, що відповідно до наказу Ради Міністрів СРСР від 25.06.1984 за № 71, що діяв па той час, посада «вихователь-методист» була перейменована па посаду «старший вихователь», що стало підставою переведення позивачки з посади «вихователь-методист» па посаду «старший вихователь». Згідно наказу №375 від 04.06.1990 Державного комітету СРСР по народній освіті пунктом 1.4.3 передбачалось у дошкільних закладах виключення посади «старшого вихователя» і знову введення посади «вихователя-методиста» при цьому посадові та функціональні обов`язки працівника не змінилися.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що, що періоди роботи позивача на посаді старшого вихователя підлягають врахуванню до спеціального (педагогічного) стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи встановлений факт роботи позивача на посаді старшого вихователя з 28.08.1988 по 31.08.1996 в Теребовлянському дитячому ясла-садочку «Сонечко», а також те, що факт роботи позивачки в оспорюваний період підтверджується записами її трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: наказом №525-к від 15.08.1988 та довідкою, видана відділом освіти Теребовлянської міської ради від 25.06.2024 №01-07/486, тому, суд приходить до висновку про те, що зазначений стаж повинен зараховуватися до її пільгового стажу у розумінні п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у перерахунку пенсії позивачці від 05.07.2024 №40 є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо питання виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більш ніж 30 років на таких посадах.

З приводу цього, суд зазначає, що за приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, від 28.02.2019 у справі № 718/2293/16-а, від 05.03.2019 у справі № 686/9307/17, від 12.03.2019 року по справі № 647/514/17, від 13.03.2019 по справі № 602/958/16-а, від 19.03.2019 по справі №466/5637/17, згідно з якою право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, в даній нормі йдеться про те, що обов`язковою умовою для отримання грошової допомоги є те, що особа, яка на день досягнення пенсійного віку, до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком.

Як встановлено судом, позивачка на день досягнення пенсійного віку не отримувала будь-яку іншу пенсію, проте відповідач при призначенні їй пенсії за віком - 13.03.2024 протиправно не виплатив їй одноразової допомоги у розмірі десяти пенсій, а тому позивачка звернулась до відповідача із заявою про таку виплату.

Тому, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у відмові у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява про виплату грошової допомоги розглядалась ГУ ПФУ в Тернопільській області, а заява про перерахунок пенсії розглядалась ГУ ПФУв Закарпатській області, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань.

Тож, дії зобов`язального характеру мас вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку щодо виплати грошової допомоги ГУ ПФУ в Тернопільській області, а щодо перерахунку пенсії - Головне управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дій Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи позивачки з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя в Теребовлянському дитячому ясла - садочку "Сонечко" до спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності па посадах, робота па яких дає право па призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням викладеного, порушені права позивачки підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи позивачки з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя в Теребовлянському дитячому ясла - садочку "Сонечко", а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести відповідне нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно із статтею 139 частини першої КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 1211,20 грн., сплачені згідно квитанції, підлягають стягненню на її користь пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.07.2024№40.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»- «ж» ст. 55 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 28.08.1988 по 31.08.1996 на посаді старшого вихователя в Теребовлянському дитячому ясла-садку «Сонечко».

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закрпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.