Справа № 120/4171/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 р. Справа № 120/4171/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди за недонос речового майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви за позовом військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної під час проходження військової служби в сумі 11342,99 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2024 №6, гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, як такого, що перебуває у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 з 27 грудня 2023 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27 грудня 2023 року №846, призначено службове розслідування, щодо уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_1 та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Як зазначає представник позивача, в ході службового розслідування було виявлено факт недоносу речового та інвентаризаційного військового майна, яке було видано солдату ОСОБА_1 , на загальну суму 11342,99 грн., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 11 січня 2024 року №54.

Враховуючи вищезазначене, військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь суми 11342,99 грн. відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна.

Після надходження позовної заяви судом на підставі ч. 3 ст. 171 КАС України зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області та Управління "ЦНАП" Гайсинської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Надалі, 15.04.2024 та 19.04.2024 до суду надійшла запитувана інформація, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою " АДРЕСА_1 ".

Наведене вказує на те, що дана справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою суду від 19.04.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

З матеріалів справи видно, що поштове відправлення №209 було вручено відповідачу 26.04.2024 та повернуте до суду 30.04.2024.

Однак, як у визначений судом строк, так і станом на дату постановлення цього рішення, відповідач свої правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористувався.

Тому суд керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2023 №55 солдата військової служби за призовом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та визнано таким, що прибув в район проведення табірного збору на території Вінницької області (м. Гайсин).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2023 №200, солдата ОСОБА_1 , стрільця помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти відйськовой частини НОМЕР_1 призначено на посаду - номера обслуги 3 зенітно-артилерійського відділення зенітно-артелерійського взводу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.11.2023 №324, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув до району виконання бойового завдання.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2023 №350, солдат ОСОБА_1 був увільнений від займаної посади та призначено на посаду гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.12.2023 №140-РС.

Відповідно до рапорту командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_1 не виявлено під час ранкової перевірки особового складу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , його місцезнаходження невідоме, зброя та боєприпаси, які закріплені за військовослужбовцем в наявності, однак речове інвертарне майно та речі індивідуального користування відсутні.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2023 №366, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що з 27.12.2023 перебуває в самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 . Цим же наказом відповідача знято з усіх видів грошового забезпечення з 27.12.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.22.2023 №846, призначено службове розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, за результатами якого складено Акт від 12.01.2024 №28.

Зі змісту акту слідує, що під час службового розслідування виявлено факт недоносу речового та інвентаризаційного військового майна, яке було видано ОСОБА_1 на загальну суму 11342,99 грн.

Водночас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2024 відповідача увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 12.01.2024 №29 "Про результати службового розслідування" вирішено за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, у відповідності до ч. 4 ст. 5, ст. 45, ст. 54, ст. 83 та п. "в" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "Сувора догана" на ОСОБА_1 .

Підготувати повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направити разом з копіями матеріалів розслідування до органу досудового розслідування з урахуванням підслідності, визначеної ст. 216 КПК України, з метою надання йому належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим, з метою стягнення з відповідача зазначеної вище суми коштів за недонос речового майна, військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.2019 року № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі Статут).

Згідно зі ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст.ст. 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України від 03.10.2019 № 160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2023 №366, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що з 27.12.2023 перебуває в самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 . Цим же наказом відповідача знято з усіх видів грошового забезпечення з 27.12.2023.

Актом від 12.01.2024 №28 за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт недоносу речового та інвентаризаційного військового майна, яке було видано ОСОБА_1 , на загальну суму 11342,99 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 12.01.2024 №29 "Про результати службового розслідування" відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності (з накладенням дисциплінарного стягнення "сувора догана"), а наказом (по стройовій частині) №6 від 06.01.2024 увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що відшкодування шкоди в разі переведення перебування особи в розпорядження відповідного командира (начальника) регламентовано статтею 11 Закону № 160-IX. Відповідно до частини першої цієї статті у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону (ч. 3 ст. 11 Закону № 160-IX).

Вказане кореспондується з обов`язком командира (начальника) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видати наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням сум, що підлягають стягненню, у разі доведеності вини. Наказ доводиться до винної особи під підпис (ч. 7 ст. 8 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 10 Закону № 160-IX регламентовано, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Крім того, законом визначено випадки відшкодування матеріальної шкоди у судовому порядку, зокрема статтею. 12 Закону № 160-IX регламентовано відшкодування шкоди в разі звільнення особи зі служби, а саме передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності у вигляді стягнення вартості речового майна, строки носіння якого не закінчилися, як і докази звільнення позивача з військової служби, що слугувало б підставою завертатись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді стягнення вартості речового майна, строки носіння якого не закінчилися.

Також суд враховує, що листом від 12.01.2024 за вих. № 5/51/82 позивачем здійснено повідомлення, адресоване курівнику ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорськ Донецької області, щодо ознак у діяннях відповідача - військовослужбовця ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Водночас, у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності, відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом (ч. 5 ст. 10 Закону № 160-IX).

З огляду на викладене суд доходить висновку про безпідставність та передчасність вимог позивача про стягнення з відповідача вартості речового майна, строки носіння якого не закінчилися (недонос) в сумі 11342,99 грн..

Отже, у задоволенні заявленого позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.09.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович