Справа № 380/15698/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 рокусправа № 380/15698/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 03.07.2024 за №44;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області: - зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи та до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи з 01.01.1992 по 10.11.1993, з 12.11.1993 по 09.03.1994, з 01.11.1994 по 17.05.1995, з 26.05.1995 по 08.02.1999 на посаді помічника бурильника; з 09.02.1999 по 31.12.2001 на посаді майстра бурової; з 01.01.2002 по 15.02.2003 на посаді бурильником капітального ремонту свердловин; з 04.09.2003 по 16.08.2005 на посаді майстра цеху капітального і поточного ремонту нафтових і газових свердловин; з 17.08.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 04.02.2008, з 05.02.2008 по 28.03.2008 на посаді майстра капітального ремонту свердловин у ООО «Варьеган-Ремонт»; з 18.04.2008 по 28.02.2011 та з 01.03.2011 по 07.07.2015 на посаді інженера по бурінню; з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020 та з 26.08.2020 по 19.04.2021 на посадах бурового та старшого бурового супервайзера;

- призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.06.2024 з дня звернення за пенсією, з урахуванням вищевказаних періодів роботи та, відповідно, з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у вказаних підприємствах, підтверджену довідками, наданими пенсійному органу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 26.06.2024 звернувся до ГУ ІІФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2). Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУПФ України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача. Рішенням Головною управління Пенсійною фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2024 за №44 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до вказаного рішення за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 10.11.1993, з 12.11.1993 по 09.03.1994, з 01.11.1994 по 17.05.1995, з 26.05.1995 по 08.02.1999, з 09.02.1999 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 15.02.2003, з 04.09.2003 по 16.08.2005, з 17.08.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 04.02.2008, з 05.02.2008 по 28.03.2008, з 18.04.2008 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 07.07.2015, з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020, з 26.08.2020 по 19.04.2021, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Позивач вважає оскаржуване рішення пенсійного органу протиправним, оскільки періоди його роботи в російській федерації припадають на чинність зазначеної угоди. Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Ухвалою судді від 25.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 02.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№62747 від 16.08.2024), у якому представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві; Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди. Крім цього, російська федерація ще у червні 2022 року денонсувала Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

З огляду на викладене, як зазначає представник відповідача 1, Пенсійний фонд України звернувся із запитом від 27.12.2022 за № 2800-030102-5/56080 щодо погодження порядку дій, який буде застосовуватись до прийняття відповідного нормативно-правового акту у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій/поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації. Відповідно до запропонованого порядку дій, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058. Міністерство соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики) листом від 12.01.2023 №411/0/223/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо порядку дій. При призначенні пенсії, Мінсоцполітики запропонувало заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058, а за період по 31.12.1991 - на умовах, визначених абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058. Згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Отже, з огляду на викладені вище обставини, на думку представника відповідача 1, підстави для зарахування періодів роботи позивача на території російської федерації до страхового та пільгового стажу позивача з 01.01.1992 відсутні.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно паспорта громадянина України, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , в межах спірного періоду (з 01.11.1992 по 19.04.2021) позивач працював на посадах, в тому числі на території російської федерації:

з 01.11.1991 по 10.11.1993 помічником бурильника у малому державному підприємстві по будівництву нафтових і газових свердловин «Буровик Самотлора» (незарахований період з 01.01.1992 по 10.11.1993);

з 12.11.1993 по 09.03.1994 помічником бурильника у малому державному підприємстві по освоєнні, підземному і капітальному ремонті свердловин (з листопада 1992 державна бурова компанія «Спеціалізоване управління бурових робіт «Освоєння»);

з 01.11.1994 по 17.05.1995 помічником бурильника;

з 26.05.1995 по 08.02.1999 помічником бурильника у Нижньовартовському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин акціонерного товариства відкритого типу «Нижньовартовськнафтогаз»;

з 09.02.1999 по 31.12.2001 на посаді майстра бурової у ЗАО «Самотлорське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин»;

з 01.01.2002 по 15.02.2003 бурильником капітального ремонту свердловин у ЗАО «Самотлорський капітальномий ремонт свердловин»;

з 04.09.2003 по 16.08.2005 майстром цеху капітального і поточного ремонту нафтових і газових свердловин у ООО «Співдружність-Радужний-2»;

з 17.08.2005 по 31.12.2006 майстром капітального ремонту свердловин у ООО »Варьеган-Ремонт»;

з 01.01.2007 по 04.02.2008 майстром капітального ремонту свердловин у ООО »РуссІнтеграл «Варьеган-Ремонт»;

з 05.02.2008 по 28.03.2008 майстром капітального ремонту свердловин в ООО «ВКТБ плюс»;

з 18.04.2008 по 28.02.2011 та з 01.03.2011 по 07.07.2015 інженером по бурінню в ООО «ВКТБ плюс»;

з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020 та з 26.08.2020 по 19.04.2021 буровим та старшим буровим супервайзером в АО «Науково-дослідницький і проектний центр Газонафтових технологій».

ОСОБА_1 звернувся 26.06.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2024 за №44 позивачу відмолено в призначенні пенсії. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 10.11.1993, з 12.11.1993 по 09.03.1994, з 01.11.1994 по 17.05.1995, з 26.05.1995 по 08.02.1999, з 09.02.1999 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 15.02.2003, з 04.09.2003 по 16.08.2005, з 17.08.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 04.02.2008, з 05.02.2008 по 28.03.2008, з 18.04.2008 по 28.02.2011, з 01.03.2011 по 07.07.2015, з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020, з 26.08.2020 по 19.04.2021, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Окрім цього, пенсійним органом визнається тільки 12 років 4 місяці 15 днів страхового стажу позивача, з яких 0 років 0 місяців 0 днів стажу роботи за Списком №2.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2024 за №44 протиправним та таким, що порушує його право на належне соціальне забезпечення, позивач звернувся до суду з метою його скасування та зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав-учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав. Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному зарахуванню при призначенні пенсії.

Як встановив суд згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював у період, зокрема, протягом 1992-2021 років на території російської федерації на посадах помічника бурильника, майстра бурової, бурильника капітального ремонту свердловин, майстра капітального ремонту свердловин бурового та старшого бурового супервайзера.

Суд зазначає, що записи про роботу позивача є послідовними, чіткими, без перекреслень чи виправлень, містять підпис відповідальних осіб та печатки підприємств.

Також, жодних неправильних чи неточних записів саме щодо періодів роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено. Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Факт виконання робіт за Списком №2 на території російської федерації підтверджується також:

? архівною довідкою про заробітну плату від 22.09.2017 за №М-432, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? довідкою про заробітну плату від 10.02.2003, виданою ЗАО «Самотлорське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин»;

? архівною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу, фактично відпрацьованого часу від 28.09.2017 за №М-471, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною випискою від 28.09.2017 №М-472, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною випискою від 28.09.2017 №М-473, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною довідкою про підтвердження розміру заробітної плати від 28.09.2017 за №М-474, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу, фактично відпрацьованого часу від 28.09.2017 за №М-464, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною випискою від 28.09.2017 №М-465, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною випискою від 28.09.2017 №М-466, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною довідкою про підтвердження розміру заробітної плати від 28.09.2017 за №М-467, виданою адміністрацією міста Нижньовартівськ;

? архівною довідкою, уточнюючою особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії від 14.08.2017 за №08-3888, виданою Публічним акціонерним товариством «РН-Західний Сибір»;

? архівною довідкою про заробітну плату від 14.08.2017 за №08-3889, виданою Публічним акціонерним товариством «РН-Західний Сибір»;

? довідкою, уточнюючою особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії від 10.02.2003 за №74, виданою ЗАО «Самотлорське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин»;

? довідкою , уточнюючою особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії від 06.02.2003 за №03/22-41, виданою ЗАО «Самотлорське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин»;

? довідкою про підтвердження стажу роботи від 12.08.2005 за №242, виданою ООО «Співдружність-Радужний-2»;

? довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 10.07.2006 за №272, виданою ООО «Співдружність-Радужний-2»;

? архівною довідкою про підтвердження трудового стажу від 28.12.2010 за №М-104/1, виданою адміністрацією міста Радужний;

? архівною довідкою про підтвердження трудового стажу від 23.04.2010 за №М-70/2, виданою адміністрацією міста Радужний;

? довідкою, уточнюючою особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії від 07.03.2008 за №158, виданою ;

? довідкою від 01.10.2009;

? довідкою, уточнюючою особливий характер роботи і умови праці від 07.08.2017 за №109, виданою ООО «РуссІнтеграл «Варьеган-Ремонт»;

? довідкою, уточнюючою особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії за №136, виданою АО «Науково-дослідницький і проектний центр Газонафтових технологій».

Окрім цього, вказані посади, які займав ОСОБА_1 (помічника бурильника, майстра бурової, бурильника капітального ремонту свердловин, майстра капітального ремонту свердловин бурового та старшого бурового супервайзера), передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, який діяв до 31.12.1991, з 01.01.1992 по 10.03.1994 діяв Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, з 11.03.1994 по 15.01.2003 діяв Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, з 16.01.2003 по 23.06.2016 діяв Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, після 24.06.2016 діє Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.

Як зазначено вище, єдиною підставою для відмови у врахуванні до стажу позивача вищезазначених періодів роботи є те, що з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Проте, на переконання суду, такі посилання відповідача є безпідставними.

Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі Постанова №1328) Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди повинна виконувати зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України з 19.06.2023.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні набутого стажу позивача на території російської федерації, а також при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи на території росії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зарахування як до загального стажу роботи, так і до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 10.11.1993, з 12.11.1993 по 09.03.1994, з 01.11.1994 по 17.05.1995, з 26.05.1995 по 08.02.1999, з 09.02.1999 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 15.02.2003, з 04.09.2003 по 16.08.2005, з 17.08.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 04.02.2008, з 05.02.2008 по 28.03.2008, з 18.04.2008 по 28.02.2011 та з 01.03.2011 по 07.07.2015, з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020 та з 26.08.2020 по 19.04.2021.

Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2024 за №44 про відмову у призначенні пенсії по віку на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.

Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Так, умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пільгової пенсії визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про призначення пенсії. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити або відмовити в такому призначенні, однак виключно у тому випадку, коли для цього є законні підстави. За законом в спірних правовідносинах у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

На переконання суду, за наявності формальних підстав для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.

Так, Верховним Судом у справі №580/1617/19 зазначено, що адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Суд зауважує, що оскільки у разі настання визначених законодавством умов, пенсійний орган зобов`язаний до вчинення конкретних дій розглянути заяву особи у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. ПФУ не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у даному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, з урахуванням встановлених обставин, позивач має наявного загального стажу роботи більше 35 років (при необхідних 30), а також стажу роботи за Списком №2 більше 25 років (при необхідних 12 років 6 місяців на зазначених роботах). Також позивач досягнув пенсійного віку (55 років), що не заперечується відповідачем.

Отже, єдиним ефективним засобом правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який повністю виключить для пенсійного органу можливість невиконання чи неналежного виконання рішення суду при призначенні пенсії, буде визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зарахувати позивачу спірні періоди роботи як до загального так і до пільгового стажу, а також призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 26.06.2024 з дня звернення за пенсією, з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував за вказаний період.

Окрім цього, визначаючи відповідача, який має виконувати рішення зобов`язального характеру, суд виходить із такого.

Статтею 44 Закону України №1058 врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції на момент виникнення правовідносин) (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, суд вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Сторонами не заперечується, що заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, на останнього й має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання вчинити дії.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судовий збір у розмірі 908,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке винесло спірне рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2024 за №44 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №2 періоди роботи: з 01.01.1992 по 10.11.1993, з 12.11.1993 по 09.03.1994, з 01.11.1994 по 17.05.1995, з 26.05.1995 по 08.02.1999 на посаді помічника бурильника; з 09.02.1999 по 31.12.2001 на посаді майстра бурової; з 01.01.2002 по 15.02.2003 на посаді бурильником капітального ремонту свердловин; з 04.09.2003 по 16.08.2005 на посаді майстра цеху капітального і поточного ремонту нафтових і газових свердловин; з 17.08.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 04.02.2008, з 05.02.2008 по 28.03.2008 на посаді майстра капітального ремонту свердловин у ООО «Варьеган-Ремонт»; з 18.04.2008 по 28.02.2011 та з 01.03.2011 по 07.07.2015 на посаді інженера по бурінню; з 12.08.2015 по 30.01.2020, з 11.02.2020 по 30.03.2020 та з 26.08.2020 по 19.04.2021 на посадах бурового та старшого бурового супервайзера.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 26.06.2024 з дня звернення за пенсією, з урахуванням вищевказаних періодів роботи та, відповідно, з урахуванням заробітної плати, яку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримував, підтверджену документами, наданими пенсійному органу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.