Справа № 161/12670/24
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/169/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі судового засідання Швед Н.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача - Кобилинського А.О.

представника відповідача Соколової К.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 26.06.2024 року інспектором УПП у Волинській обл. ДПП сержантом поліції Ектовим Д.Ю. було винесено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1474624, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн. Згідно даної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення 26.06.2024 року завідомо неправдивого виклику працівників поліції та екстреної медичної допомоги. Однак, викладені в оскаржуваній постанові відомості є безпідставними, а його притягнення до відповідальності відбулося без належного з`ясування обставин причин виклику працівників поліції. Вказує, що його син ОСОБА_2 тривалий час хворіє психічним захворюванням, йому встановлено інвалідність та останнім часом у нього трапляються прояви агресії у його відношенні. 26.06.2024 року син ударив його, поводив себе дуже агресивно, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції та швидку допомогу для фіксації даного факту. Однак, такі дії були неправомірно кваліфіковані поліцейським за ст. 183 КУпАП. Враховуючи наведене, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

16.07.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що 26.06.2024 року о 10:41, ОСОБА_3 викликав працівників поліції та екстреної медичної допомоги з метою госпіталізації його сина ОСОБА_2 , оскільки останній має розлади здоров`я та у той час був дуже агресивним. По прибуттю екстрених служб було встановлено, що підстави для госпіталізації ОСОБА_2 були відсутні, а причиною їх виклику став конфлікт останнього з позивачем. Натомість, 26.06.2024 року о 12:34, ОСОБА_3 через третю особу, повторно викликав працівників поліції та екстреної медичної допомоги по причині необхідності госпіталізації його сина до психіатричної лікарні, у зв`язку з його агресивною поведінкою. Екіпажом поліції, котрий прибув на виклик було встановлено, що ОСОБА_2 поводив себе спокійно та врівноважено, а також вважав безпідставним повторний виклик позивачем працівників екстрених служб. У свою чергу, після спілкування лікаря із ОСОБА_2 було знову ж констатовано, що останній госпіталізації не потребує. Як наслідок, щодо ОСОБА_1 було правомірно винесено оскаржувану постанову. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

Позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2024 року поліцейським взводу № 2 роти № 3 БУПП у Волинській обл. ДПП сержантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1474624, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови слідує, що 26.06.2024 року о 12:34 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб екстреної медичної допомоги та поліції, а саме: зателефонував на спецлінію «102» та «103», повідомивши про необхідність допомоги у госпіталізації його сина швидкою допомогою, хоча така останньому не потребувалася, тобто такого факту насправді не було.

Диспозицією ст. 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Як встановлено судом, 26.06.2024 року о 10:41, на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 із інформацією про те, що його син ОСОБА_2 потребує госпіталізації до психіатричної лікарні, оскільки на даний час дуже агресивний.

Екіпажом поліції, яким здійснено виїзд на виклик, встановлено, що в позивача просто виник конфлікт з його сином ОСОБА_2 , 1994 р.н., котрий є особою з інвалідністю 2 групи, в результаті чого заявник вирішив госпіталізувати сина до психіатричної лікарні, так, як на його думку сина потрібно лікувати. Пізніше, на місце події прибули працівники ШМД та оглянули ОСОБА_2 . В результаті огляду повідомили, що потреби в госпіталізації останнього не бачать, так як суттєвих відхилень не виявлено, загрози його життю та здоров`ю немає. В ході опрацювання повідомлення заяв та пояснень не надходило. Оскільки, не потрібна допомога в госпіталізації, присутність працівників поліції була теж не потрібна.

Тобто, повідомлена 26.06.2024 року о 10:41 ОСОБА_1 інформація не відповідала дійсності.

Крім того, 26.06.2024 року о 12:33, на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_5 із проханням повторно скерувати екіпаж поліції для госпіталізації похресника ОСОБА_2 , 1994 р.н., який потребує госпіталізації до психіатричної лікарні, оскільки на даний час дуже агресивний.

Працівники патрульної поліції, прибувши за вказаною заявником адресою, помітили, що біля воріт будинку працівників поліції вже очікував чоловік, як пізніше було встановлено ОСОБА_1 , це на його просханні знайомою ОСОБА_5 було зроблено повідомлення на службу «102». Остання під час прибуття поліції була відсутня. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що його син агресивно себе поводить та розкидає в будинку речі, він також викликав швидку для госпіталізації сина в психіатричну лікарню.

Для встановлення обставин справи поліцейські пішли за позивачем до будинку. В помешканні було виявлено ОСОБА_2 , який поводив себе адекватно та не розумів підстав повторного виклику своїм батьком екстрених служб. Останній поводив себе спокійно і врівноважено. Через декілька хвилин під`їхали працівники швидкої медичної допомоги. ОСОБА_2 повідомив лікарю, що він дійсно хворий, є інвалідом другої групи, що в нього є психічний розлад, на обліку не перебуває. Лікар, поспілкувавшись з сином, повідомив йому, що примусово госпіталізувати його потреби немає.

Вищевказані обставини достовірно зафіксовані на відеозаписах працівників поліції, котрі опрацьовували виклики ОСОБА_1 від 26.06.2024 року о 10:41 та о 12:33.

Із наведеного слідує, що при здійсненні повторного виклику екстрених служб позивачу було достовірно відомо, що будь-які підстави для госпіталізації до психіатричної лікарні його сина не було.

Разом з тим, суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , оскільки такі не містять інформації, яка стосується предмету доказування у даному спорі, а повідомлені ним обставини в жодній мірі не спростовують факти, які були встановлені в ході розгляду справи.

Із досліджених в ході розгляду справи відеозаписів достовірно слідує, що ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним, що будь-яких підстав для госпіталізації сина до медичного закладу немає, здійснив завідомо неправдивий виклик екстрених служб.

Встановлені під час здійснення даного провадження обставини свідчать про законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст. 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук