Справа № 380/10141/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 рокусправа № 380/10141/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява іноземного підприємства «І-АР-СІ» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А; ) до Львівської митниці Державної митної служби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; ) із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000102/1 від 04.03.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларант позивача з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA5U6. Митну вартість товару визначив за основним методом, надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару, таку визначив за іншим методом, аніж заявлено декларантом. Вважає, що надані документи підтверджують заявлену вартість ввезеного товару, документи не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, позивачем надано і визначено митну вартість за основним методом. Вважає, що сумніви відповідача щодо розбіжностей у платіжних документах, в умовах поставки товару, у інвойсах не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

21.06.2024 за вх.№47453 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне:

- умовами контракту №UA-T1D-2018-003 від 01.11.2018 передбачено, зокрема, що оплата продуктів проводиться партнером в розмірі 100% вартості відповідної партії продуктів, зазначеної в інвойсі, протягом 30 календарних днів від дати виставлення інвойсу, але не раніше доставки продуктів партнеру в місці поставки, якщо інше не передбачено цим договором або обумовлено сторонами в письмовій формі (пункт 3.2).

Належним чином оформлені інвойси є документами, що визначають спосіб поставки та оплати, кількість, асортимент (номенклатуру) і вартість продуктів для кожної конкретної поставки. Інвойси є додатками до цього, як такі, що є його невід`ємною частиною, за винятком інвойсів відкликаних SOPHELA, а також замінюють специфікацію.

Згідно з поданими інвойсами №№970530738, 970530739, 970530740, 970530751, 970530752, 970530753, 970530754, 970530755, 970530756, 970530757, 970530758, 970530759, 970550278 умовами оплати є передоплата, дата сплати 21-23.02.2024.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів. Жодних банківських платіжних документів до митного оформлення не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена.

Таким чином, Львівською митницею було встановлено відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до частин 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів.

На вимогу митного органу декларантом додатково надано наступні документи:

- листи від отримувача та від продавця товару щодо обставин формування ціни товарів. У вказаних листах відсутні будь які обґрунтування із зазначенням конкретних числових значень, що мали вплив на фактурну (та відповідно митну) вартість товарів;

- прайс-лист від 14.01.2024. У прайс-листі ціни відрізняються від фактурних вартостей товарів;

- платіжні доручення в іноземній валюті від 13.02.2024 №11101 (на суму 52818,65 дол. США), від 10.01.2024 №10941 (80961,31 дол. США), від 06.02.2024 №11068 (106707,25 дол. США) і від 25.01.2024 №11018 (16080,64 дол. США). Надані документи не можуть бути взяті до уваги як банківські платіжні документи, що стосується оцінюваного товару, оскільки суми платіжних доручень не відповідають зазначеним в поданих інвойсах сумам. Також, в графах 70 зазначених банківських документів містяться посилання на Контракт та рахунки-проформи, що не дає змоги співставити оплати з партією оцінюваного товару.

Рахунки-проформи до митного оформлення не надано. Крім того, дані платіжні доручення не відповідають вимогам Закону України від 30.06.2021 №1591-IX «Про платіжні послуги» (зі змінами) та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» () зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид господарської діяльності: 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням. Інші: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 52.10 Складське господарство; 26.20 Виробництво комп`ютерів і периферійного устатковання.

01.11.2018 між ІП «І-АР-СІ» та компанією «SOPHELA JSC» («SOPHELA UAB») (Литва; надалі також - Продавець/Постачальник) укладено договір про умови поставки для партнерів №UA-T1D-2018-003 (далі - Договір), згідно умов якого (в редакції Додаткової угоди №6 до Договору від 19.12.2019р.) SOPHELA продає, а Партнер (Позивач) купує на умовах ІНКОТЕРМС-2010, DAT [вул. Марка Вовчка, 18а, Київ, 04073, Україна] або EXW [Verslo g. 6 Kumpiai, 54311], EXW [Galines street 1, Galines village, Vilnius district, LT14247] та на умовах договору Товар (іменований надалі «Продукти» або «Продукт») та/або примірники ліцензійного програмного забезпечення (іменовані далі - ПЗ) відповідно до інвойсів, які є невід`ємною частиною цього Договору. Конкретні узгоджені умови поставки згідно Інкотермс 2010, а також місце поставки будуть вказані у відповідному інвойсі SOPHELA.

Відповідно до п. 1.2 договору, продукти підлягають ввезенню на митну територію України. Право власності на продукти, а також ризик втрати або пошкодження продуктів, переходить від SOPHELA до партнера в момент поставки товарів за адресою згідно вимог ІНКОТЕРМС, встановлених цим договором, з одночасним виконанням їх приймання покупцем. Якщо продукти були поставлені через перевізника партнера, або вантажоодержувача, призначених партнером, право власності і ризик втрати і/або пошкодження переходять до партнера в момент поставки таким перевізнику або вантажоодержувачу.

Згідно п. 2.1 договору, ціна продуктів і ПЗ встановлюється в доларах США.

Відповідно до п. 2.2 договору ціна продуктів вказується в інвойсах і включає в себе вартість упаковки і стандартного маркування для ЄС, вартість навантаження, вартість експортних митних процедур і доставки і розуміється на умовах, як обумовлених в пункті 1.1 цього договору. Ціни не включають податки і мита, які підлягають сплаті партнером в зв`язку з імпортом товарів.

Згідно з п. 2.3 договору ціни в інвойсах, є остаточними і незмінними по відношенню до кожної відповідної партії продуктів, якщо інше не погоджено сторонами в письмовій формі.

Відповідно до п. 2.5 договору ліцензійні платежі за використання товарного знака «Hewlett-Packard Enterprise» включені у вартість продуктів, зазначену в інвойсі.

Згідно з п. 3.1 договору, розрахунки за продукти що постачаються за цим договором здійснюються в доларах США на підставі інвойсів, виставлених SOPHELA.

Відповідно до п. 3.2 договору, оплата продуктів проводиться партнером в розмірі 100% вартості відповідної партії продуктів, зазначеної в інвойсі, протягом 30 календарних днів від дати виставлення інвойсу але не раніше доставки продуктів партнеру в місці поставки, якщо інше не передбачено цим договором або обумовлено сторонами в письмовій формі.

Оплата ПЗ проводиться партнером в розмірі 100% вартості ПЗ, зазначеної в інвойсі, протягом 30 календарних днів від дати виставлення інвойсу, але не раніше дати підписання сторонами акту приймання-передачі ПЗ.

Згідно з п. 5.2. договору (в редакції додаткової угоди №6 до договору від 19.12.2019), відвантажені продукти супроводжуються комплектом наступних супровідних документів (якщо застосовно): - інвойс; консолідована накладна експедитора або консолідована накладна замовника; - CMR.

У разі, якщо процес імпорту в країні призначення передбачає надання додаткових документів/дій від продавця, партнер зобов`язується повідомити SOPHELA з поясненням чинного законодавства. SOPHELA дотримуватиметься всіх рекомендацій, щоб забезпечити надання партнеру запитуваних їм документів. Товар, що постачається на умовах EXW повинен пройти належні митні процедури для вивозу його партнером з митної території країни поставки, а документи щодо проходження зазначених процедур надаються SOPHELA партнеру при поставці продуктів.

Після завершення експертної процедури партнер повинен надати SOPHELA підтвердження, що декларація про експорт (ЕХ) закрита.

Наступні документи повинні бути надані партнером компанії SOPHELA: - ЕХ1; ІЕ599.

28 лютого 2024 року декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію 24UA95U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації, зокрема:

- товар №1 «Пристрої для приймання, перетворення та передачі або відновлення голосу, зображень та іншої інформації, включаючи пристрої для комутації та маршрутизації, загального користування: «Точка доступу HPE Aruba AP-505, DR 2x2:2, IA, Unified Campus арт.-R2H28A,-298шт.; Комутатор HPE Aruba 6000, 48xGE, 4xGE SFP Ports, PoE Class 4 370W, LT Warranty арт.-R8N85A,-1шт.; Точка доступу HPE Aruba AP-505, DR 2x2:2, IA, Unified Campus Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.05.2024 4 арт.-R2H28A,- 1 шт. Виробник-Hewlett-Packard Enterprise; Торгівельна марка-HPE; Країна виробництва- CN»;

- товар №2: «Арматура кріплення з недорогоцінних металів: Кріплення HPE Aruba AP270-MNT-H2, 270 Series арт.-JW055A,-58шт. Виробник-Hewlett-Packard Enterprise; Торгівельна марка-HPE; Країна виробництва- CN»;

- товар №10: «Запам`ятовувальний пристрій твердотільний (SSD), не містить радіобладнання: Твердотільний накопичувач HPE 480GB SATA MU SFF SC PM897 SSD арт.-P47814-B21,-10шт. Виробник-Hewlett-Packard Enterprise; Торгівельна марка-HPE; Країна виробництва- KR».

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією 24UA95U6, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації:

- рахунки-фактури (інвойс) №970528095 від 20.02.2024; №970530738 від 21.02.2024; №970530739 від 21.02.2024; №970530740 від 21.02.2023; №970530751 від 21.02.2024; №970530752 від 21.04.2024; №970530753 від 21.02.2024; №970530754 від 21.02.2024; №970530755 від 21.02.2024; №970530756 від 21.02.2024; №970530757 від 21.02.2024; №970530758 від 21.02.2024; №970530759 від 21.02.2024; №970550278 від 23.02.2024;

- автотранспортна накладна №970528095 від 20.02.2024;

- декларації про походження товару №970528095 від 20.02.2024; №970530738 від 21.02.2024; №970530739 від 21.02.2024; №970530740 від 21.02.2023; №970530751 від 21.02.2024; №970530752 від 21.04.2024; №970530753 від 21.02.2024; №970530754 від 21.02.2024; №970530755 від 21.02.2024; №970530756 від 21.02.2024; №970530757 від 21.02.2024; №970530758 від 21.02.2024; №970530759 від 21.02.2024; №970550278 від 23.02.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №UA-T1D-2018-003 від 01.11.2018;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 19.12.2019;

- інші некласифіковані документи перепустка 71229 від 28.02.2024.

Відповідач надіслав в порядку до вимог ч.ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу /МК/ України позивачу повідомлення, в якому просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

На виконання вимоги відповідача позивачем було надано листи від отримувача та від продавця товару щодо обставин формування ціни товарів; прайс-лист від 14.01.2024; платіжні доручення в іноземній валюті від 13.02.2024 №11101; від 10.01.2024 №10941; від 06.02.2024 №11068; від 25.01.2024 №11018.

За результатами розгляду електронної митної декларації 24UA95U6 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/9001020/2 від 04.03.2024.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/9001020/2 від 04.03.2024, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

-умовами контракту №UA-T1D-2018-003 від 01.11.2018 передбачено, зокрема, що оплата продуктів проводиться партнером в розмірі 100% вартості відповідної партії продуктів, зазначеної в інвойсі, протягом 30 календарних днів від дати висталвення інвойсу, але не раніше доставки продуктів партнеру в місці поставки, якщо інше не передбачено цим договором або обумовлено сторонами в писковій формі (пункт 3.2). Належним чином оформлені інвойси є документами, що визначають спосіб поставки та оплати, кількість, асортимент (номенклатуру) і вартість продуктів для кожної конкретної поставки. Інвойси є додатками до цього Договору, як такі, що є його невід`ємною частиною, за винятком інвойсів відкликаних SOPHELA, а також замінюють специфікацію. Згідно з поданими інвойсами №№970530738, 970530739, 970530740, 970530751, 970530752, 970530753, 970530754, 970530755, 970530756, 970530757, 970530758, 970530759, 970550278 умовами оплати є передоплата, дата сплати 21-23.02.2024. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів. Жодних банківських платіжних документів до митного оформлення не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена.

Таким чином, Львівською митницею було встановлено відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до частин 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів:

«Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями".

На вимогу митного органу декларантом додатково надано наступні документи:

- листи від отримувача та від продавця товару щодо обставин формування ціни товарів. У вказаних листах відсутні будь які обґрунтування із зазначенням конкретних числових значень, що мали вплив на фактурну (та відповідно митну) вартість товарів;

- прайс-лист від 14.01.2024. У прайс-листі ціни відрізняються від фактурних вартостей товарів;

- платіжні доручення в іноземній валюті від 13.02.2024 №11101 (на суму 52818,65 дол.США), від 10.01.2024 №10941 (80961,31 дол.США), від 06.02.2024 №11068 (106707,25 дол.США) і від 25.01.2024 №11018 (16080,64 дол.США). Надані документи не можуть бути взяті до уваги як банківські платіжні документи, що стосується оцінюваного товару, оскільки суми платіжних доручень не відповідають зазначеним в поданих інвойсах сумам. Також, в графах 70 зазначених банківських документів містяться посилання на Контракт та рахунки-проформи, що не дає змоги співставити оплати з партією оцінюваного товару. Рахунки-проформи до митного оформлення не надано. Крім того, дані платіжні доручення не відповідають вимогам Закону України від 30.06.2021 №1591-IX "Про платіжні послуги" (зі змінами) та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв?язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ . Застосовано метод 2а (ст. 59 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів №1, 2, 10 слугували МД №UA209190/2024/000868 16.01.2024 та №UA209190/2024/001382 від 21.01.2024 де фактурна (та відповідно митна) вартість ідентичних товарів оформлених Іноземним підприємством «І-АР-СІ» становила:

- товар №1, артикул «Точка доступу HPE Aruba AP-505, DR 2x2:2, IA, Unified Campus»-394,31 дол.США, артикул 2Комутатор HPE Aruba 6000, 48XGE, 4XGE SFP Ports, PoE Class 4 370W, LT Warranty»- 1754,88 дол.США, артикул «Точка доступу HPE Aruba AP-505, DR 2x2:2, IA, Unified Campus»-394,31 дол.США;

- товар №2, артикул "Кріплення HPE Aruba AP-270-MNT-H2, 270 Series"-29,20 дол. США;

- товар №10, артикул «Твердотільний накопичувач HPE 480GB SATA MU SFF SC PM897 SSD»-242,93 дол. США. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/000100.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/9001020/2 від 04.03.2024.

Позивач, не погоджуючись із вище вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, частиною першою статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами п`ятою і шостою статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статті 64 цього Кодексу (частина восьма статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої і другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Так, частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 804/16271/15, від 15 травня 2018 року № 809/1260/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, подано до митного оформлення до Львівської митниці митну декларацію № 24UA95U6, у якій визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною договору (контракту). На підтвердження митної вартості товару надано: рахунки-фактури (інвойс) №970528095 від 20.02.2024; №970530738 від 21.02.2024; №970530739 від 21.02.2024; №970530740 від 21.02.2023; №970530751 від 21.02.2024; №970530752 від 21.04.2024; №970530753 від 21.02.2024; №970530754 від 21.02.2024; №970530755 від 21.02.2024; №970530756 від 21.02.2024; №970530757 від 21.02.2024; №970530758 від 21.02.2024; №970530759 від 21.02.2024; №970550278 від 23.02.2024; автотранспортна накладна №970528095 від 20.02.2024; декларації про походження товару №970528095 від 20.02.2024; №970530738 від 21.02.2024; №970530739 від 21.02.2024; №970530740 від 21.02.2023; №970530751 від 21.02.2024; №970530752 від 21.04.2024; №970530753 від 21.02.2024; №970530754 від 21.02.2024; №970530755 від 21.02.2024; №970530756 від 21.02.2024; №970530757 від 21.02.2024; №970530758 від 21.02.2024; №970530759 від 21.02.2024; №970550278 від 23.02.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №UA-T1D-2018-003 від 01.11.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 19.12.2019; інші некласифіковані документи перепустка 71229 від 28.02.2024; листи від отримувача та від продавця товару щодо обставин формування ціни товарів; прайс-лист від 14.01.2024; платіжні доручення в іноземній валюті від 13.02.2024 №11101; від 10.01.2024 №10941; від 06.02.2024 №11068; від 25.01.2024 №11018.

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, митним органом було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та було виявлено невідповідність складових митної вартості.

У зв`язку з чим Львівська митниця, надсилала декларанту пропозицію, відповідно до частини третьої, четвертої статті 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Так, відповідачем пропонувалося надати, зокрема: додатки до зовнішньоекономічного договору (контратку) у разі їх наявності; рахунок-проформу; якщо рахунок сплачено;- банківській платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспорті послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

Відтак, слід прийти до висновку, що Львівська митниця, направляючи електронне повідомлення, вимагала подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, шляхом подання визначеного переліку документів, а також документів, які на думку позивача можуть підтвердити заявлену митну вартість. Однак, на вимогу митного органу декларант додатково подав митному органу лише: проформу, імпортну декларацію відправника (відомості щодо вартості не підтверджено), прайс-лист відправника (не виробника), цінову пропозицію відправника, копії митної декларації країни відправлення, посередницький інвойс від виробника у якому опис товару не відповідає оцінюваному (відсутній термін регенероване (вторинне)), відповідь на вимогу про не можливість надання інших документів.

Суд вважає, що у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару.

Так, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості поданого до митного оформлення товару було встановлено такі розбіжності:

- умовами контракту №UA-T1D-2018-003 від 01.11.2018 передбачено, зокрема, що оплата продуктів проводиться партнером в розмірі 100% вартості відповідної партії продуктів, зазначеної в інвойсі, протягом 30 календарних днів від дати виставлення інвойсу, але не раніше доставки продуктів партнеру в місці поставки, якщо інше не передбачено цим договором або обумовлено сторонами в письмовій формі (пункт 3.2).

Належним чином оформлені інвойси є документами, що визначають спосіб поставки та оплати, кількість, асортимент (номенклатуру) і вартість продуктів для кожної конкретної поставки. Інвойси є додатками до цього Договору, як такі, що є його невід`ємною частиною, за винятком інвойсів відкликаних SOPHELA, а також замінюють специфікацію.

Згідно з поданими інвойсами №№970530738, 970530739, 970530740, 970530751, 970530752, 970530753, 970530754, 970530755, 970530756, 970530757, 970530758, 970530759, 970550278 умовами оплати є передоплата, дата сплати 21-23.02.2024.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів.

Жодних банківських платіжних документів до митного оформлення не надано, у зв`язку з чим в митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже мала бути здійснена.

На вимогу митного органу декларантом додатково надано наступні документи: - листи від отримувача та від продавця товару щодо обставин формування ціни товарів.

У вказаних листах відсутні будь які обґрунтування із зазначенням конкретних числових значень, що мали вплив на фактурну (та відповідно митну) вартість товарів; - прайс-лист від 14.01.2024. У прайс-листі ціни відрізняються від фактурних вартостей товарів; - платіжні доручення в іноземній валюті від 13.02.2024 №11101 (на суму 52818,65 дол. США), від 10.01.2024 №10941 (80961,31 дол. США), від 06.02.2024 №11068 (106707,25 дол. США) і від 25.01.2024 №11018 (16080,64 дол. США).

Надані документи не можуть бути взяті до уваги як банківські платіжні документи, що стосується оцінюваного товару, оскільки суми платіжних доручень не відповідають зазначеним в поданих інвойсах сумам.

Також, в графах 70 зазначених банківських документів містяться посилання на Контракт та рахунки-проформи, що не дає змоги співставити оплати з партією оцінюваного товару.

Рахунки-проформи до митного оформлення не надано. Крім того, дані платіжні доручення не відповідають вимогам Закону України від 30.6.2021 №1591-IX "Про платіжні послуги" (зі змінами) та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 "Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах".

Загальна вартість товару відповідно до поданих до митного оформлення інвойсів становить 233 695,26 дол.США, в свою чергу долучено доказів про оплату на суму 256567,85 дол.США. Отже, сумнів обґрунтований щодо оплаченого товару і відповідно визначення методу митного оформлення. Окрім того, сума і різниться з інвойсами долученими. Тобто в даному випадку і наявні як в митного органу так і не спростовано у суді, яка ж вартість товару.

Проаналізувавши вимоги позовної зави та оцінивши долучені у підтвердження викладеного докази, суд погоджується із наявністю у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо заявленого методу розмитнення товару за основним методом. Так у поданих до митного оформлення митних деклараціях у всіх трьох місце країна відправлення Польща, (графа 15), графа 10 не заповнена, у графі 16 країна походження відсутня відмітка з якої країни товар, графа 19 проставлено 0, тобто не використовувався до перевезення товару морський транспорт, графа 27 не містить місця навантаження (Китай, Гданськ, Прушків). Тобто позивачем стверджується, що товар транспортується з Китаю, однак відображені відомості у поданих до митного оформлення митних деклараціях не повні. Також долучені СМR відображають лише Польща, тобто місце завантаження не значиться.

Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявлену вартість; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів; були наявні суперечності щодо поданих документів які підтверджували транспортно-експедиційних послуг. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні й достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору (за першим методом), у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару для розмитнення за основним методом, де є необхідність підтвердження як транспортно-експедиційних послуг (вартості) так і витрат по перевезенню товару. Контрактом визначено умови поставки товару FOB за умовами поставки FOB відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця. Отже позивач зобов`язаний належними доказами підтвердити видатки по транспортуванню, навантаженню, розвантаженню, зберіганню товару.

Крім цього, слід вказати про те, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2022 року у справі №804/2708/18.

Суд враховує висновки Верховного Суду по справі № 520/22458/23 від 02.05.2024 при розгляді даної справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. А рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару, відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як це встановлено частиною четвертою статті 57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах, що дозволяють чітко ідентифікувати відомості про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимогу їх в повному обсязі не надав.

За таких обставин, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів в повному обсязі на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості.

З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, митним органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

За положеннями статі 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна