Справа № 600/563/24-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/563/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо не повернення ОСОБА_1 тимчасово затриманого транспортного засобу марка «MITSUBІSHI», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі заяви від 19.12.2023.

Також, позивач просив зобов`язати уповноважену особу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області безоплатно повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортний засіб марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником транспортного засобу марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується технічним паспортом серія НОМЕР_3 . (а.с. 11).

17.12.2023 відносно гр. ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ААД№631764 за порушення п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП та постанова серія БАВ №216064 за порушення п. 2.1 а) ПДР , відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. Під час вчинення вказаних правопорушень, гр. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу.

17.12.2023 відповідачем складено акт огляду та затримання транспортного засобу марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а також передано його на зберігання до ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області.

19.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повернення ОСОБА_1 тимчасово затриманого транспортного засобу марка «MITSUBІSHI», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . До заяви додано копію технічного паспорта серія НОМЕР_3 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копію акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.12.2023. (а.с. 8-9, 12-13, 30).

Згідно листа відповідача від 21.12.2023 повідомлено позивачу, що з метою вирішення порушеного питання, рекомендовано звернутись до уповноваженого підрозділу ГУНП в Чернівецькій області за місцем зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу у відповідності до вимог Порядку №633 від 28.08.2020. (а.с. 18-19)

Матеріали справи містять адвокатський запит від 26.12.2023 та лист-відповідь ГУНП в Чернівецькій області на нього від 04.01.2024 (а.с.14-17).

До матеріалів справи додано паспорт громадянки України та посвідчення водія ОСОБА_2 . (а.с.22-23).

Також до матеріалів справи долучено копію адміністративної справи відносно ОСОБА_2 по ч. 2 ст.130 КУпАП. (а.с. 25-36).

Постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 16.11.2023 справа №726/2425/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. (а.с. 35-36).

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 у справі №727/13737/24 визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без застосування оплатного вилучення транспортного засобу. (а.с. 37).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не повернення ОСОБА_1 тимчасово затриманого транспортного засобу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що 17.12.2023 розпочався строк затримання транспортного засобу (моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу) та строк зберігання вказаного транспортного засобу (з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку).

В свою чергу, триденний строк застосовується до тимчасового затримання, в той час як строк зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці необмежений триденним строком.

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, однак лише після виконання наступних умов:

1) сплати штрафу за вчинене правопорушення;

2) оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 у справі №727/13737/24 визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без застосування оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 у справі №727/13737/24 фактично було звільнено відповідальну особу щодо оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Водночас, оскільки ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повернення транспортного засобу марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, у спірних правовідносинах підлягає за зверненням ОСОБА_2 або позивача власника вказаного транспортного засобу, однак лише після сплати штрафу за вчинене правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

19.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повернення ОСОБА_1 тимчасово затриманого транспортного засобу марка «MITSUBІSHI», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

До вказаної заяви позивачем додано копію технічного паспорта серія НОМЕР_3 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копію акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.12.2023.

Водночас, позивачем у вказаній заяві не повідомлено та не підтверджено сплату ОСОБА_2 штрафу за вчинене правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У спірних правовідносинах необхідною умовою повернення тимчасово затриманого транспортного засобу є сплата штрафу за вчинене правопорушення, а тому за відсутності такої сплати у відповідача були відсутні правові підстави для повернення позивачу тимчасово вилученого автомобіля.

Крім того, відповідно до листа Другого відділу ДВС у м. Чернівці від 14.03.2024 станом на 13.03.2024 штраф за постановою БАВ №216064 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління патрульної поліції в Чернівецькій штрафу в розмірі 40800 грн не сплачений. (а.с. 67).

Таким чином, суд вважає правомірними дії Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо неповернення ОСОБА_1 тимчасово затриманого транспортного засобу марка «MITSUBІSHI», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі заяви від 19.12.2023.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч.1, 2 ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою, п`ятою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу. У разі заподіяння транспортному засобу шкоди при його транспортуванні та/або зберіганні завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає такі послуги, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання, що надає послуги із транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1395 від 07.11.2015 відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Відповідно до розділу ХІІІ "Тимчасове затримання транспортних засобів" Інструкції тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 КУпАП.

За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

За відсутності умов, зазначених в абзаці третьому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 КУпАП.

Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним (у тому числі міжрегіональним) органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відповідно до форми затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 "Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання".

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених КУпАП, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. У протоколі (постанові) робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу (постанови).

Про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу поліцейський повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відсутності - до чергової частини територіального органу Національної поліції.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.

Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу у розмірі, встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата.

З аналізу статті 265-2 КУпАП та розділу ХІІІ "Тимчасове затримання транспортних засобів" Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.

Крім того, як вбачається з наведеного вище, за подання звернення щодо отримання тимчасово затриманого транспортного засобу та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами у справі, 17.12.2023 відносно гр. ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ААД№631764 за порушення п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП та постанова серія БАВ №216064 за порушення п. 2.1 а) ПДР , відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. Під час вчинення вказаних правопорушень, гр. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу.

17.12.2023 відповідачем складено акт огляду та затримання транспортного засобу марки «MITSUBISHІ», модель «LANCER», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а також передано його на зберігання до ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 у справі №727/13737/24 визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без застосування оплатного вилучення транспортного засобу. (а.с. 37).

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 16.11.2023 справа №726/2425/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також, відповідно до листа Другого відділу ДВС у м. Чернівці від 14.03.2024 станом на 13.03.2024 штраф за постановою БАВ №216064 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління патрульної поліції в Чернівецькій штрафу в розмірі 40800 грн не сплачений. (а.с. 67).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що передумовою повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу, є сплата штрафу за вчинене правопорушення (в межах даних правовідносин).

Щодо доводів апелянта в частині порушення процедури тимчасового затримання транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що в межах ч.1,5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Проте, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням вказаного, та оскільки доводи позивача щодо порушення процедури тимчасового затримання транспортного засобу не мали місце в адміністративному позові (відсутність таких підстав позову), колегія суддів не в змозі надавати оцінку вказаним обставинам.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем в повній мірі доведено правомірність своїх дій, у зв`язку з відсутністю сплати штрафу за вчинене правопорушення, факт якого підтверджується судовими рішеннями.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції та залишення без задоволення апеляційної скарги.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.