Справа № 140/5818/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5818/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки станом на 01 січня 1993 року та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 25 квітня 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 25 квітня 2024 року вона звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до приписів Закону №796-XII. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із цим рішенням ОСОБА_1 не погоджується й зазначає, що відповідач визнає період її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року 00 років 10 місяців 29 днів. Однак для підтвердження проживання у зоні гарантованого добровільного відселення при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області до заяви було долучено посвідчення, яке підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (видається за умови проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років), довідку про місце проживання №2486 від 16.12.2019 видану Сошичненською сільською радою Волинської області. Вказує на те, що періоди роботи на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (м. Ковель), лише доводять, що позивач працювала, а не проживала там.

З наведених підставі позивач вважає, що має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням відповідно до статті 55 Закон №796-XII пенсійного віку та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідачі у відзиві на позовну заяву (кожний зокрема) не визнали позовні вимоги та у їх задоволенні просили відмовити (а.с. 35-37, 67-69). В обґрунтування цієї позиції відповідачі вказали, що за результатом розгляду документів, які були надані позивачем до заяви, обчислений період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 00 років 10 місяців 29 днів (з 08.07.1992 по 01.01.1993), що є недостатнім для набуття права на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Оскільки період проживання (роботи) позивача з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не підтверджено, то відсутні підстави для застосування положень статті 55 Закону №796-XII у цьому разі для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Відповідачі вважають, що рішення ГУ ПФУ у Донецькій області є законним, а підстави для його скасування відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.12).

25 квітня 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, додавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.46-61).

ГУ ПФУ у Донецькій області 02 травня 2024 року прийняло рішення №27 (а.с.28), яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не підтверджено постійне проживання станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення. Згідно з довідкою №2486 від 16.12.2019, період проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 00 років 10 місяців 29 днів. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 21 рік 09 місяців 21 день.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Так абзацом першим частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 01 травня 2024 року №27 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано непідтвердження фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01 січня 1993 року.

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Постанова №106).

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Системний аналіз наведених положень Закону №796-XII вказує на те, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року.

Відповідно до посвідчення Волинської обласної державної адміністрації серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Однак для вирішення питання про наявність права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідачами приймаються до уваги довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення.

Для цього позивачка надала довідку Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області №2486 від 16 грудня 2019 року, у якій зазначено, що позивачка зареєстрована та проживає з 10 грудня 1984 року по 04 вересня 1985 року та з 08 липня 1992 року по даний час в селі Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.13).

Із цієї довідки суд встановив, що позивачка проживала у селі Сошичне Волинської області, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення з 10 грудня 1984 року по 04 вересня 1985 року та з 08 липня 1992 року по даний час

Отже, на момент аварії на Чорнобильській АЕС позивачка не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення.

З довідки №2486 від 16 грудня 2019 року (аналогічні дані зазначені і в довідці №663 від 10 квітня 2024 року) вбачається, що після аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) позивачка проживала в зоні гарантованого добровільного відселення з 08 липня 1992 року. Період з 08.07.1992 року до 01.01.1993 року є меншим, ніж три роки.

Ця обставина вказує на те, що позивачка не має права на призначення пенсії, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, зі зниженням пенсійного віку, оскільки, станом на 01.01.1993 року, позивачка прожила у цій зоні менше трьох років (період її проживання станом на 01.01.1993 становить 00 років 10 місяців 29 днів).

З паспорту позивача Серії НОМЕР_2 також слідує, що у селі Сошичне Волинської області позивач зареєстрована лише з 08 липня 1992 року (а.с.11). Окрім того, з записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 19.11.1984 вбачається, що вона у період з 22.01.1985 по 01.06.1995 працювала у місті Ковелі Волинської області, яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 17-23).

Суд звертає увагу на те, що постійне місце роботи та навчання позивача нерозривно пов`язане з її постійним місцем проживання, відтак період навчання та роботи позивача у м. Ковель Волинської області спростовує факт постійного проживання її у зоні гарантованого добровільного відселення в цей період.

Таким чином, доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено факт постійного проживання (роботи) позивача на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, відтак позивач ОСОБА_1 не набула права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на встановлені обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 02 травня 2024 року №27 (а.с.28) позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років.

Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги зобов`язального характеру до ГУ ПФУ у Волинській області щодо зобов`язання зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки станом на 01 січня 1993 року та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 25 квітня 2024 року не підлягають задоволенню також.

Таким чином суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак такі задоволенню не підлягають.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстав для розподілу судових витрат немає

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька область, м. Слав`янськ, пл.Соборна, 2, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука 22 В, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук