Справа № 760/9517/24
Суддя: Верещінська І. В.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/9517/24 2-а/760/1007/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2024 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Прищепи С.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА № 190431 від 14.04.2024, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 190431 від 14.04.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП винесену інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Руденком Кирилом Анатолійовичем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з грубими порушеннями процесуального законодавства. Зокрема вказує, що 14.04.2024 о 13:06 год. інспектором Руденком К.А. було розпочато проведення розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Після ознайомлення Позивача із його правами і обов`язками, останнім було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та дослідження фактичних даних, які можуть набути статусу доказів в межах розгляду адміністративної справи. У свою чергу, інспектором Руденком К.А. було пред`явлено Позивачу для ознайомлення приватний мобільний телефон невстановленої моделі із відеозаписом бульвару Михайла Міхновського . Позивач зазначає, що із дослідженого відеозапису неможливо встановити чи було вчинено Позивачем адміністративне правопорушення, оскільки оскільки на відеоматеріалі відсутні дорожні знаки 5.8 або 5.11, передбачені у п. 17.1. ПДР. Також, Інструкція із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 не дозволяє підрозділам поліції фіксувати імовірні правопорушення на приватні мобільні телефони. Окрім цього, будь-які фактичні дані на підтвердження вини та факту вчинення правопорушення, в межах розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, - не досліджувались. Вважає, постанову необґрунтованою, винесеною з грубими порушеннями процесуального законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням (виклику) сторін.

10.07.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що оскаржувана постанова винесена правомірно та інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням оцінено докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. З огляду на наведене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що 14.04.2024 року інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшого лейтенанта поліції Руденка Кирила Анатолійовича винесено постанову серії ЕНА № 1908431 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, у вказаній постанові зазначено, що 14.04.2024 року о 13:06 год. ОСОБА_1 за адресою площа Героїв Великої Вітчизняної війни, 1 у. м. Києві, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію порушення на бодікамеру №472347.

Так, Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено DVD-R диск із записом події, який у додатках зазначено як DVD-R диск з відеозаписом - 1 шт. Проте відеозапис на долученому DVD-R диску відтворити не вдається за можливе, у зв`язку із технічною пошкодженістю файлу відеозапису. Таким чином, з наданого суду відеозапису неможливо встановити наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено допустимими доказами факт порушення ПДР України. Сама постанова без обґрунтування її належними та допустимими доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

В свою чергу слід зазначити, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не було вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Водночас, слід зазначити, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена, у відповідності до вимог чинного законодавства, поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також, встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2023 серії ЕНА № 1908431 від 14.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Витрати на професійну правничу допомогу включають розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано: витяг з Договору № 1504/24-а про надання правової допомоги від 15.04.2024 року, копія рахунку-фактури від 19.04.2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за Договором № 1504/24-а від 15.04.2024 року, копія Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.04.2024 р. щодо виконання договору про надання правової допомоги № 1504/24-а від 15.04.2024 року.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини (палі - ЄСПЛ) у справі «Іатрідіс проти Греції» від 19.10.2000, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основи положення стосовно таких угод. А також зазначив, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від у справі «Меріт проти України», що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими. Так, ЄСПЛ зауважив, що згідно з його прецедентною практикою відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

При цьому, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні без виклику сторін у справі.

Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу в сумі 1500 грн.

Згідно положень ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем за подання позову у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА № 190431 від 14.04.2024 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 190431 від 14.04.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Руденком Кирилом Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань 1211,20 грн. на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань 1500 грн. на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації суми понесених судових витрат за надану професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Верещінська