Справа № 400/12520/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 р. справа № 400/12520/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018,

провизнання протиправним та скасування рішення від 22.09.23 р.; зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 22.09.23 р. № 07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу періоду роботи зазначені в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 15.04.86 р. (із урахуванням вже зарахованих періодів) в колгоспі протягом 1985-2000 років.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що вона має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживала в населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. 14.09.23 р. позивач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідачем 1 відмовлено в призначенні пенсії з підстав у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, у спірному рішенні відповідач не зарахував до страхового стажу позивачки період роботи в колгоспі протягом 1985-2000 років, хоча позивачкою було надано копію трудової книжки, яка містить відповідні записи та довідки. Відтак, спірне рішення позивачка вважає протиправним.

Від відповідача 1 до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 22.09.23 р. ним за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 07 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивачки не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 15.04.86 р., оскільки записи про кількість невідпрацьованих вихододнів не засвідчені належним чином, а саме, відсутні підпис голови колгоспу та печатки за кожний рік, а також дані про реорганізацію колгоспу. Довідка про реорганізацію колгоспу не надана. Довідки не взято до уваги, оскільки вони містять неточності.

Від відповідача 2 до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період з 1 січня 2023 р. до 31 грудня 2023 р. становить 25 років, тоді як у позивачки він становить 21 рік 7 місяців 13 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 15.04.1986, оскільки записи у трудовій книжці та довідках містять неточності.

Позовна заява залишалась без руху.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

14.09.23 р. позивачка звернулась з заявою до відповідача 2 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". До заяви позивачкою було додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серія НОМЕР_2 , видане Івано-Франківською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації.

З урахуванням норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивачки від 14.09.23 р., визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

22.09.23 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 07 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивачки, за розрахунком відповідача 1 склав 21 рік 7 місяці 13 днів.

Зі змісту рішення вбачається, що відповідачем 1 не зараховано до страхового стажу позивачки період роботи згідно трудової книжки колгоспника № 1133 від 15.04.86 р.: протягом 1985-2000 років в колгоспі, оскільки записи про кількість невідпрацьованих вихододнів не засвідчені належним чином, а саме, відсутні підпис голови колгоспу та печатки за кожний рік, а також дані про реорганізацію колгоспу. Довідка про реорганізацію колгоспу не надана. Не прийнято до увагу дані довідки від 14.08.23 р. № 96/01-12, про роботу протягом березня 1985 - грудня 1998 р., оскільки в первинних документах зазначено не повне по батькові за 1985 рік - Анат., за 1986-1990 роки - А, за 1989 - 1999 роки - не вказано по батькові позивачки. Згідно з актом перевірки обґрунтованості та достовірності поданих відомостей № 0900-1104-1/5799 вищезазначене підтверджено. В довідці від 26.07.23 р. № 89/01-12 про нараховану заробітну плату протягом березня 1985 - грудня 1989 р., зазначено не повне по батькові ОСОБА_2 ., або без по батькові. Згідно з актом перевірки обґрунтованості та достовірності поданих відомостей від 26.07.23 р. № 0900-1104-1/540 підтверджено, що по батькові в 1985-1988 роках - Анат., в 1989 році - без зазначення по батькові. В КСП Колос протягом 2000-2001 років, оскільки відсутня дата зарахування (наявний наказ від 05.04.00 р.) та дата звільнення (наявне рішення від 15.01.01 р.). Так, вищезазначений період зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачка вважає рішення відповідача 1 від 22.09.23 р. № 07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправним. А також, вважаючи не правомірним незарахування до її страхового стажу періоду роботи зазначені в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 15.04.86 р. (із урахуванням вже зарахованих періодів) в колгоспі протягом 1985-2000 років, звернулась з цим позовом до суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Отже, необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 становить 25 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.93 р. (далі - Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відмовляючи позивачці у врахуванні спірного стажу, відповідач виходив з того, що записи про кількість невідпрацьованих вихододнів не засвідчені належним чином, а саме, відсутні підпис голови колгоспу та печатки за кожний рік, а також дані про реорганізацію колгоспу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.18 р. у справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.93 р. № 301 (далі - Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.18 р. у справі № 428/7863/17, від 24.05.18 р. у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.18 р. у справі № 423/1881/17, від 29.03.19 р. у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача та архівні довідки, їх співставлення між собою не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивачки у спірний період.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Отже, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки період періоду роботи в колгоспі протягом 1985-2000 років.

Таким чином, спірне рішення відповідача 1 про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню. І належним способом відновлення порушеного права позивачки є обраний нею спосіб шляхом зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву від 14.09.23 р. про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки права позивачки були порушені саме його рішенням.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ), задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) від 22.09.23 р. № 07 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу періоду роботи зазначені в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 15.04.86 р. (із урахуванням вже зарахованих періодів) в колгоспі протягом 1985-2000 років.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз