Справа № 380/18445/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18445/23 пров. № А/857/11896/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізко І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року (головуючий суддя Москаль Р.М., м. Львів) у справі №380/18445/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховуючи продовжений трудовий стаж, який складає більш як 24 місяці, після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 призначену пенсію відповідно до ч.4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховуючи продовжений трудовий стаж, який складає більш як 24 місяці, після призначення пенсії, незалежно від перерв у роботі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 16.09.2029 позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону № 1058-IV, але він продовжував працювати. Вказав, що на підставі заяви від 12.11.2021 року про перерахунок пенсії йому був донарахований страховий стаж за період з 19.09.2019 по 31.09.2021, проте фактично перерахунок пенсії не відбувся, оскільки сума щомісячної пенсійної виплати не змінилася і надалі становить 2478,65 грн. Стверджує, що під час здійснення перерахунку пенсії застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, відтак має право на перерахунок пенсії станом на листопад 2022 року.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України у Львівській області із 16.09.2019 та отримує пенсію за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

На момент призначення пенсії страховий стаж позивача становив 33 роки 02 місяці 28 днів, розмір пенсії 2119,44 грн. (а.с. 42-43).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 21.02.2020 № 26 здійснено допризначення пенсії із 01.12.2019 у зв`язку із наданням додаткових документів; страховий стаж - 33 роки 02 місяці 28 днів, розмір пенсії 2127,24 грн. (а.с. 66).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 23.06.2021 № 26 проведено масовий перерахунок пенсії позивача у зв`язку із яким встановлено доплату у розмірі 100 грн. з 01.07.2021; страховий стаж - 33 роки 02 місяці 28 днів, розмір пенсії 2227,24 грн. (а.с.72).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 18.11.2021 № 26 на підставі заяви від 12.11.2021 (а.с. 77) здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV та донараховано страховий стаж за період із 01.09.2019 по 30.09.2021; страховий стаж становить 35 років 03 місяці 28 днів; розмір пенсії визначений у сумі 2342,24 грн. (а.с. 73).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 13.12.2021 № 26 проведено масовий перерахунок пенсії позивача у зв`язку із уточненням показників середньої ЗП по НГ із 13.12.2021; страховий стаж становить 35 років 03 місяці 28 днів; розмір пенсії 2343,65 грн. (а.с. 85).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 22.02.2022 № 26 проведено масовий перерахунок пенсії позивача у зв`язку із індексацією заробітку із 01.03.2022; страховий стаж - 35 років 03 місяці 28 днів; розмір пенсії 2478,65 грн. (а.с. 86).

29.12.2022 року звернувся із заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням відпрацьованого страхового стажу роботи.

Листом від 30.01.2023 № 2244-109/Б-52/8-1300/23 ГУ ПФУ у Львівській області роз`яснило заявнику, що на підставі заяви від 12.11.2021 йому донарахований страховий стаж за період із 01.09.2019 по 30.09.2021. Страховий стаж становить 35 років 03 місяці 28 днів (стаж враховано по 30.09.2021, індивідуальний коефіцієнт страхового стажу становить 0,35250 (35 х 12 + 3/1200). Враховуючи зазначене, повідомило, що право на проведення перерахунку пенсії з урахуванням набутого страхового стажу позивач набуде в листопаді 2023 року (а.с. 28-30).

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із п.3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 18.05.2018 року №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

З аналізу наведених норм Закону №1058-IV вбачається, що перерахунок пенсії проводиться з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, визначена законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 336/372/16-а.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2019 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач продовжує працювати.

В період з 01.12.19 по 01.07.2021, відповідач провів кілька перерахунків пенсії позивача, внаслідок яких розмір пенсійної виплати зріс до 2227,24 грн.

Згідно заяви позивача від 12.11.2021 відповідач зарахував страховий стаж за період із 01.09.2019 по 30.09.2021, внаслідок чого страховий стаж позивача зріс до 35 років 03 місяці 28 днів, а розмір пенсії до 2342,24 грн.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 22.02.2022 № 26 проведено масовий перерахунок пенсії позивача у зв`язку із індексацією заробітку із 01.03.2022; страховий стаж - 35 років 03 місяці 28 днів; розмір пенсії 2478,65 грн. (а.с. 86).

Таким чином, розмір пенсії позивача збільшувався, відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи позивача про те, що перерахунок його пенсії фактично не здійснювався (оскільки розмір пенсії не змінився) є помилковими.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та оскаржує в судовому порядку бездіяльність відповідача щодо відмови в такому перерахунку.

На підставі заяви позивача від 12.11.2021 про перерахунок пенсії позивача відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідач зарахував страховий стаж за період із 01.09.2019 по 30.09.2021.

Стаж враховано по 30.09.2021, індивідуальний коефіцієнт страхового стажу становить 0,35250 (35 х 12 + 3/1200).

Розмір пенсії збільшився до 2342,24 грн.

Повідомлено, що право на проведення перерахунку пенсії з урахуванням набутого страхового стажу позивач набуде в листопаді 2023 року.

Враховуючи наведене, наступне зарахування (донарахування) страхового стажу позивача на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058 можливе не раніше ніж через два роки після попереднього перерахунку, тобто не раніше листопада 2023 року.

Таким чином, колегія суддів не вбачає протиправності в діях Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №380/18445/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар