Справа № 200/3228/24
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Справа№200/3228/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення нарахування грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу за періоди з 04.09.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01.01.2020 (2102 грн), на 01.01.2021 (2270 грн), на 01.01.2022 (2481 грн), на 01.01.2023 (2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати за період з 01.02.2023 по 24.05.2024 додаткової винагороди за виконання спеціальних завдань в розмірі 30 000 гривень на місяць відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022;

зобов`язання нарахувати та виплатити за період з 01.02.2023 по 24.05.2024 додаткову винагороду за виконання спеціальних завдань в розмірі 30 000 гривень на місяць відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022;

визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати добових витрат в розмірі 80 доларів США (або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України) за час відрядження до Великої Британії з 30.06.2022 по 24.05.2024 відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ від 02.02.2011 №98;

зобов`язати нарахувати та виплатити витрати в розмірі 80 доларів США (або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України) на добу за час відрядження до Великої Британії з 30.06.2022 по 24.05.2024 відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 02.02.2011 року №98.

В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження військової служби в спірний період розрахунок складових грошового забезпечення позивача - посадового окладу та окладу за військовим званням протиправно визначався із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018. Позивач вважає, що після скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103), яким були внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, відповідач мав керуватися положеннями пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704) у попередній редакції, відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Також позивач зазначив, що відповідно до п. 1-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Оскільки позивач виконує спеціальні завдання під час перебування за межами території України у складі протимінного судна йму протиправно не нараховано та не виплачено суму додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень .

Крім того, перебуваючи у відрядженні за межами країни позивач мав отримувати добові, які він не отримував, всупереч тому, що відповідно до додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98 сума добових витрат на відрядження до Великої Британії становить 80 доларів США.

Відповідач 1, Військова частина НОМЕР_1 , надав суду відзив на позов та додаткові пояснення, в яких визначив заперечення проти позову.

Згідно із зазначеним у відзиві після 29.01.2020, набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, дійсно відновлено дію пункту 4 постанови КМУ №704 у його первісній редакції. Водночас, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, під час розв`язання правової колізії між дією п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, застосуванню підлягають положення закону, як акту права вищої юридичної сили. Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, правові підстави для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, відсутні.

Відповідач також зауважив на тому, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували його безпосередню участь в здійсненні бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 30.06.2022 по 24.05.2024. У той час, коли позивач перебував у відрядженні за межами України, виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період з 01.02.2023 по 24.05.2024 йому не передбачено.

Щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу добові витрати в розмірі 80 доларів США за час відрядження до Великої Британії з 30.06.2022 по 24.05.2024, то військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником бюджетних коштів для фінансового забезпечення національних контингентів за межами України, тому не може бути відповідачем з цього питання.

Відповідач 3, Військова частини НОМЕР_3 , у наданому відзиві та додаткових письмових поясненнях також зазначив, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно із відзивом з метою проведення навчання на курсах військового стажування та проведення технічного обслуговування протимінних кораблів типу «Sandоwn», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 02.10.2022 № 150, позивач був відряджений до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, а в подальшому відповідно до NATO/FTP TRAVEL ORDER № 315/1/3915 до Великої Британії у складі екіпажу протимінного корабля «Чернігів» Військової частини НОМЕР_3 , де до цього часу і проходить військову службу.

Відповідач 3 також стверджував, що позивач в період з 01.02.2023 по 24.05.2024 не здійснював бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а перебував за кордоном та перебував на підготовці до проведення протимінної діяльності, а тому підстави присудження йому 30 000 грн на місяць за виконання таких завдань відсутні.

09.02.2017 Міністерством оборони України видано Порядок забезпечення коштами в іноземній валюті в системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оброни України № 85 (далі Порядок 85).

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу V Порядку 85 Міністр оборони України може встановлювати обмеження щодо виплати добових коштів військовослужбовцю (працівникові), направленому на навчання за кордон.

Якщо сторона, що приймає, забезпечує військовослужбовця (працівника) додатковими коштами в іноземній валюті у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до держави відрядження і назад та на найм житлового приміщення) або добових витрат, виплата добових витрат таким особам не проводиться.

Рішенням Міністра оборони України від 22.06.2022 № 13596/з визначено не зійснювати виплату добових військовослужбовцям, які направляються за кордон на навчання, в умовах дії правового режиму воєнного стану, оскільки особовий склад проходить навчання на умовах повного забезпечення за рахунок приймаючої сторони.

Так, 24.06.2022 від Міністерства оборони Сполученого Королівства надійшов лист запрошення на участь військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 , зокрема ОСОБА_1 , в підготовці. У листі зазначалось про забезпечення житлом та транспортом МО Великобританії.

З метою здійснення зазначеного відрядження Командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 підготовлено лист №154/171/6067 від 30.06.2022, відповідно до додатку № 2 у розрахунку в потреби коштів на відрядження виплати коштів за відрядження особовому складу, зокрема позивачу, не передбачено.

У подальшому, відповідно до листа Міністерства оборони Сполученого Королівства від 24.06.2022.позивач залишився за кордоном після закінчення терміну курсів, тобто після 2 вересня 2022 року, про що позивач і зазначає в своїй позовній заяві.

Крім того, позивач був відряджений за кордон у складі екіпажу протимінного корабля «Чернігів» військової частини НОМЕР_3 , а відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку 85, військовослужбовцям, які займають посади на кораблях (суднах) Військово-Морських Сил Збройних Сил України, та особам, направленим на кораблі (судна), за час закордонного плавання виплачується морське грошове забезпечення, за винятком періодів, за які у передбачених законодавством випадках проводиться виплата щомісячної грошової винагороди в іноземній валюті, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2006 № 401 "Деякі питання забезпечення діяльності національних контингентів і національного персоналу, що утримуються за рахунок державного бюджету" (із змінами).

При цьому, відповідно до наказу Міністерства оброни України від 10.01.2023 №12/нм Про прийняття на озброєння Збройних Сил України та зарахування до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України окремих зразків військової техніки протимінні кораблі класу Sandown ІНФОРМАЦІЯ_2 та Чернігів зараховано до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Виходячи з того, що з виданням наказу Міністерства оборони України про зарахування до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України протимінні кораблі Черкаси та Чернігів набули суверенний імунітет, стали власністю держави України та підкоряються тільки її законам, екіпажі кораблів вважаються такими, що перебувають на території України, як зазначено в статтях 30-32 Конвенції ООН з морського права 1982 року. За таких обставин з 10.01.2023 екіпаж протимінного корабля класу Sandown Чернігів, на якому проходить військову службу позивач постійно перебуває на суверенній території України, а не в закордонному відрядженні.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 03.06.2024 позов залишено без руху. Ухвалою від 07.06.2024 позивачу поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою від 26.07.2024 залучено до участі у справі відповідачів Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_3 , розгляд справи розпочато спочатку, витребувано додаткові докази у справі. Ухвалами від 03.09.2024 відмовлено у залученні до участі у справі як третьої особи Міністерства оборони України, виправлено описки у назвах відповідачів.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до його військового квитка серії НОМЕР_4 , проходив службу у спірний період з 04.09.2020 по 30.06.2022 у Військовій частині НОМЕР_2 (відповідач 2), з 01.07.2022 по теперішній час у Військовій частині НОМЕР_3 (відповідач 3), що також підтверджується відомостями послужного списку позивача та наказами відповідачів 2, 3.

Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_2 від 07.09.2020 № 192 позивача зараховано на продовольче забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1), згідно з наказом Військової частини НОМЕР_3 від 01.09.2022 № 149 позивача зараховано на всі види забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 , на продовольче забезпечення при навчальному катері військової частини НОМЕР_5 .

Військовою частиною НОМЕР_1 в ході розгляду справи підтверджено виплату цією військовою грошового забезпечення позивачу у спірний період.

Листом Міністерства оборони Великобританії від 24.06.2022 до Міністра оборони України запрошено 22 особи ( у т.ч. позивача) для навчання в період з 04.07.2022 по 02.09.2022 (строк може бути подовжено). У листі зазначено про забезпечення розміщення та транспорту.

Міністерство оборони України листом від 30.06.2022 № 154/171/6067 надало Головнокомандувачу ЗСУ доповідь про запрошення британської сторони від 24.06.2022 та заплановану підготовку майбутніх українських екіпажів протимінних кораблів типу «Sandown» з поєднанням стажування на кораблях зазначеного типу під час проведення ремонтних робіт та обслуговування кораблів британської промисловості «Бабкок» (до листа доданий список з 22 осіб, до якого включено позивача). Фінансовими умовами участі у заходах в листі зазначено: авіапереліт з Республіки Польща до Великої Британії та у зворотному боці, проживання, харчування та переміщення Великою Британією, - за рахунок приймаючої сторони. У додатку до листа визначено розрахунок потреб у коштах на відрядження, де зазначено, що добові не виплачуються на підставі рішення Міністра оборони України від 22.06.2022 № 13596/з, витрати на проживання не визначені, транспортування 500 грн на особу, страхування 500 грн на особу.

Рішенням Міністра оборони України від 22.06.2022 № 13596/з погоджено лист Головнокомандувача ЗСУ, де вказувалось, що підготовка військовослужбовців поза межами країни, як правило, здійснюється позапланово та на умовах повного забезпечення її проведення за рахунок приймаючої сторони (проживання, харчування, транспорт). У погодженому рішенням листі, крім іншого, запропоновано з метою оперативного направлення військовослужбовців у відрядження за кордон на навчання та дотримання вимог бюджетного законодавства України, військовослужбовцям направленим за кордон на навчання, виплату добових не здійснювати. Довідково у листі зазначено, що у період закордонного відрядження за військовослужбовцями зберігається виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Наказом Військової частини НОМЕР_3 від 02.07.2022 № 150 вказано вважати позивача таким, що вибув у відрядження з 02.07.2022 до окремого визначення терміну відрядження з метою навчання на курсах військового стажування за кордоном та технічного обслуговування протимінних кораблів типу «Sandown», з 03.07.2022 його знято з продовольчого забезпечення при навчальному катері військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_3 від 10.03.2023 № 69 позивач вважався таким, що прибув з відрядження 10.03.2023.

Згідно з додатками до посвідчень про відрядження від 22.03.2023 № 315/1/3915, від 24.08.2023 № 315/1/11875 позивач перебував у списках особового складу ЗСУ, що переміщувались до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для участі у підготовці.

Відповідачем 3 в ході розгляду справи повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства оброни України від 10.01.2023 №12/нм Про прийняття на озброєння Збройних Сил України та зарахування до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України окремих зразків військової техніки протимінні кораблі класу Sandown Черкаси та Чернігів зараховано до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Виходячи з того, що з виданням цього наказу протимінні кораблі Черкаси та Чернігів набули суверенний імунітет, стали власністю держави України та підкоряються тільки її законам, екіпажі кораблів вважаються такими, що перебувають на території України, як зазначено в статтях 30-32 Конвенції ООН з морського права 1982 року, а відтак з 10.01.2023 екіпаж протимінного корабля класу Sandown Чернігів, на якому проходить військову службу позивач постійно перебуває на суверенній території України, а не в закордонному відрядженні.

Згідно зі ст. 95 наведеної Конвенції військові кораблі користуються у відкритому морі повним імунітетом від юрисдикції якої б то не було держави, крім держави прапора.

Відповідно до наданої відповідачем 1 суду довідку про виплачене позивачу грошове забезпечення за період з листопада 2022 по червень 2024 року, протягом наведеного періоду посадовий оклад позивача становив 3000 грн, оклад за військове звання 670 грн; з березня 2023 року позивачу не надходила виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

Згідно з зазначеним відповідачем 1 у відзиві виплачене грошове забезпечення протягом спірного періоду обчислювалось без врахування пункту 4 постанови КМУ №704 у його редакції, чинній до внесення змін Постановою КМ № 103 від 21.02.2018.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII " відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною четвертою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

З моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704), у первісній редакції було визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

У пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 теж визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Постанова №704 набрала чинності з 01.03.2018.

На момент набрання чинності Постановою № 704, пункт 4 цієї постанови був викладений у редакції згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та нечинним пункт 6 Постанови КМУ № 103, яким внесено зміни до інших постанов Кабінету Міністрів України.

Тобто, з 29.01.2020, враховуючи дату ухвалення цього судового рішення, відновлено дію пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції.

Під час розгляду і вирішення цієї справи суд застосовує положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Зазначені норми права та вищенаведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями мали визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Отже, фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Водночас, 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, якою внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 2 указаної постанови № 481 абз. 1 п. 4 постанови № 704 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Враховуючи наведене, з 04.09.2020 по 19.05.2023 для обчислення позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням, і виплат, що обчислюються із них, належало використовувати розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, для працездатних осіб, тобто з 04.09.2020 по 31.12.2020 - встановленого законом на 01.01.2020; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - встановленого на 01.01.2021; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - встановленого на 01.01.2022; з 01.01.2023 по 19.05.2023 - встановленого на 01.01.2023.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня - 2270 гривень, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня - 2481 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня - 2684 гривні.

Натомість, відповідач в ході розгляду справи підтвердив використання в період з 04.09.2020 по 19.05.2023 для обчислення позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням і інших виплат, що із них обчислюються, розміру прожиткового мінімуму відповідно до редакції пункт 4 Постанови № 704 у редакції пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, тобто прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762 грн), що є протиправним.

Відтак, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо непроведення нарахування грошового забезпечення позивачу з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Враховуючи вказане, належним способом захисту порушеного в цій частині права позивача є зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок грошового забезпечення та інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням з 04.09.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01.01.2020 (2102 грн), на 01.01.2021 (2270 грн), на 01.01.2022 (2481 грн), на 01.01.2023 (2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог позивача стосовно нарахування та виплати йому за період з 01.02.2023 по 24.05.2024 додаткової винагороди за виконання спеціальних завдань в розмірі 30 000 гривень на місяць відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, то суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1). Наразі воєнний стан продовжено та триває дотепер.

На виконання указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» КМУ прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, указаною постановою № 168 у первинній редакції КМУ установив, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Постановою КМУ від 07.07.2022 № 793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови КМУ № 168:

- в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»;

- доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;

- доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: «2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Постанова КМУ від 07.07.2022 № 793 набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Саме в редакції цієї постанови діяла постанова КМУ № 168 станом на початок визначеного позивачем у своїх вимогах в позові спірного періоду - 01.02.2023.

При цьому, зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість «30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Також системний аналіз пункту 2-1 постанови КМУ № 168 (у редакції постанови КМУ № 793) свідчить, що наявність у керівників керівниками відповідних міністерств та державних органів права встановлювати «порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги» не є тотожним праву встановлювати «розміри додаткових винагород».

Аналогічні висновки містяться у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 з розгляду справи № 260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22).

Так, розмір додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил встановлювався п. 1 постанови КМУ № 168 та на період дії воєнного стану та становив 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Таким чином, з 01.02.2023 та до моменту внесення подальших змін у п. 1 постанови КМУ № 168 позивач, враховуючи тривання воєнного стану, мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень, а посилання відповідача на п. 1-1 постанови КМУ № 168 є безпідставними щодо періоду цих правовідносин з 01.02.2023 по 31.05.2023, оскільки пункт п. 1-1 постанови КМУ № 168 підлягав застосуванню лише з 01.06.2023.

Посилання відповідача на розділ XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) суд не приймає.

Так, п. 2 цього розділу визначено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Тобто, Порядок № 260 не уточнює та/або деталізує умови та порядок виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень, передбаченої постановою КМУ № 168, а взагалі змінює умови її виплати, що свідчить про те, що Порядок № 260 суперечить постанові КМУ № 168.

В постанові від 05.03.2024 у справі №440/14216/23 Верховний Суд дійшов висновків, що постанови Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Національного банку України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України та указів Президента України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж інші нормативно-правові акти, і є обов`язковими до виконання на території України.

Тобто, постанова КМУ № 168 є вищою за Порядок, затверджений Наказом Міноборони України від 07.06.2018 № 260, відтак, останній має відповідати постанові уряду, якою, зокрема, єдиною умовою виплати військовослужбовцю Збройних Сил додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень за період, зокрема, з 01.02.2023 по 31.05.2024 визначалось тривання воєнний стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, суд не застосовує для вирішення позовних вимог про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень за період з 01.02.2023 по 31.05.2024 вищенаведені приписи п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260.

При цьому, Постановою КМУ № 836 від 09.08.2023 внесено зміни у п. 1 постанови КМУ № 168 та доповнено, пунктами 1-1, 1-2. В редакції Постанови КМУ № 836 від 09.08.2023 п. 1 постанови КМУ № 168 не передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць військовослужбовцям Збройних Сил, а п. 1-1 визначає, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Відповідно до п. 1-2 постанови КМУ № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постанова КМУ № 836 від 09.08.2023 набрала чинності з дня її опублікування та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 01.06.2023.

Тобто, з 01.06.2023 виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень передбачена постановою КМУ № 168 лише для тих військовослужбовцям Збройних Сил, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п.п. 4, 5, 8 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В матеріалах справи відсутні докази, передбачені, зокрема, п.п. 4, 5, 8 Порядку № 260, що свідчили б про виконання позивачем з 01.06.2023 по 24.05.2024 бойових (спеціальних) завдань; відповідачами заперечується їх виконання позивачем в спірний період; позивачем доказів, що могли б підтвердити виконання ним таких завдань суду не надано.

З огляду на таке, позовні вимоги позивача про нарахування та виплату йому додаткової винагороди з 01.06.2023 по 24.05.2024 задоволенню не підлягають.

Щодо її виплати йому з 01.02.2023 по 31.05.2023, то довідка про виплачене позивачу грошове забезпечення містить відомості про виплачу у лютому 2023 року додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Проте, відповідно до п. 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення виплачуються в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Згідно з п. 9 розділу XXXIV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відтак, суд дійшов до висновку, що у лютому 2023 року позивачу здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за січень 2023 року. Відповідачами не заперечувалось факту невиплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за лютий 2023 року та ними навпаки наголошувалось, що вона не підлягала виплаті у спірний період (тобто, в тому числі у лютому 2023 року).

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 і зобов`язання її нарахувати та виплатити з урахуванням виплачених сум підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог про нарахування та виплату позивачу витрат в розмірі 80 доларів США (або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України) на добу за час відрядження до Великої Британії з 30.06.2022 по 24.05.2024 відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 02.02.2011 року № 98, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 13 постанови КМУ від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» особливості направлення у відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, працівників Національного антикорупційного бюро, працівників Державного бюро розслідувань, працівників Бюро економічної безпеки визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Національним антикорупційним бюро, Державним бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки.

Відповідно до п. 5 р. V "Відшкодування витрат військовослужбовцям (працівникам), направленим за кордон на навчання" Порядку забезпечення коштами в іноземній валюті в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 № 85, добові за час проїзду від місця служби (роботи) в Україні до місця навчання за кордоном і повернення до місця служби (роботи) в Україні виплачуються з урахуванням розділу II цього Порядку.

Пунктами 7, 8 цього розділу визначено, що Міністр оборони України може встановлювати обмеження щодо виплати добових коштів військовослужбовцю (працівникові), направленому на навчання за кордон. Якщо сторона, що приймає, забезпечує військовослужбовця (працівника) додатковими коштами в іноземній валюті у вигляді компенсації поточних витрат (крім витрат на проїзд до держави відрядження і назад та на найм житлового приміщення) або добових витрат, виплата добових витрат таким особам не проводиться.

Як встановлено під час розгляду справи, під час відрядження до Великої Британії витрати на розміщення та переміщення взяті приймаючою стороною у Великій Британії, про що зазначено в листі Міністерства оборони Великобританії від 24.06.2022 Міністру оборони України, листі Міністерства оборони України від 30.06.2022 № 154/171/6067 Головнокомандувачу ЗСУ, листі Головнокомандуючого ЗСУ, що погоджений Міністром оборони України від 22.06.2022 № 13596/з.

Міністром оборони України погоджено (від 22.06.2022 № 13596/з) пропозицію Головнокомандувачу ЗСУ про нездійснення виплати добових військовослужбовцям, направленим за кордон на навчання, оскільки підготовка військовослужбовців поза межами країни здійснюється позапланово та на умовах повного забезпечення її проведення за рахунок приймаючої сторони (проживання, харчування, транспорт).

Зазначене рішення Міністра оборони України не оскаржувалось, доказів його скасування суду не надано.

Крім цього, позивачем не спростовано доводи відповідача 3 про забезпечення позивача у відрядженні в Великій Британії приймаючою стороною проживанням, харчуванням, транспортом; відповідних доказів, що це спростовувало б, позивачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відтак, позов підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від їх оплати.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення та інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням за періоди з 04.09.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01.01.2020 (2102 грн), на 01.01.2021 (2270 грн), на 01.01.2022 (2481 грн), на 01.01.2023 (2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Військова частина НОМЕР_1 (відповідач 1) місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ;

Військова частина НОМЕР_2 (відповідач 2) місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ;

Військова частина НОМЕР_3 (відповідач 3) місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Суддя А.С. Михайлик