Справа № 620/8703/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Чернігів Справа № 620/8703/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) з 11.09.2023 по 28.01.2024 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період з 11.09.2023 по 28.01.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виплатив додаткової винагороди за період з 11.09.2023 по 28.01.2024 в повному обсязі, яку позивач мав би отримати у зв`язку з перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах у зв`язку з тяжким пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Суд ухвалою від 02.07.2024 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У встановлений ухвалою суду строк відповідачем відзив подано відзив на позов, в якому останній позов не визнає та у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вказує, що Військовою частиною НОМЕР_1 було в повному обсязі задоволено законні вимоги позивача щодо отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн., відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 та Порядку №260.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

11.09.2023 позивач отримав бойове поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.02.2024 №3203 (а.с.33), виданою на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2023 №1478 та в подальшому перебував на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я.

Перебування позивача у відпустці для лікування після поранення підтверджується:

- довідкою військово-лікарської комісії від 10.10.2023 №434 (а.с.22) та відпускним квитком від 20.10.2023 №2625 за період з 21.10.2023 по 08.11.2023 (а.с.25);

- довідкою військово-лікарської комісії від 07.11.2023 №8421 (а.с.26) та відпускним квитком від 15.11.2023 №2974 (а.с.27) за період з 15.11.2023 по 06.12.2023;

- довідкою військово-лікарської комісії від 06.12.2023 №9242 (а.с.28) та відпускним квитком від 21.12.2023 №3408 (а.с.29) за період з 22.12.2023 по 14.01.2024;

- довідкою військово-лікарської комісії від 29.12.2023 №24 (а.с.30) та відпускним квитком від 29.12.2023 №3525 (а.с.31) за період з 30.12.2023 по 28.01.2024.

Позивач звернувся з рапортом щодо нарахування та виплати йому додаткової грошової винагороди за період з 11.09.2023 по 28.01.2024. На підставі рапорту, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 №1280 (а.с.55) позивачу було нараховано та в квітні 2024 року виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 353 010,75 грн за періоди:

з 12.09.2023 по 10.10.2023, з 21.10.2023 по 08.11.2023, з 15.11.2023 по 06.12.2023, з 22.12.2023 по 28.01.2024.

Позивач вважає, що відповідачем не в повному обсязі виплачена йому додаткова винагорода, з огляду на що, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як вбачається з доданих до позовної заяви позивачем документів, останній перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 21.10.2023 по 08.11.2023, 15.11.2023 по 06.12.2023, з 22.12.2023 по 14.01.2024, з 30.12.2023 по 28.01.2024.

При цьому, відповідачем проведено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за період з 12.09.2023 по 10.10.2023, з 21.10.2023 по 08.11.2023, з 15.11.2023 по 06.12.2023, з 22.12.2023 по 28.01.2024.

Враховуючи зазначене, Військовою частиною НОМЕР_1 було в повному обсязі задоволено законні вимоги позивача щодо отримання додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Порядку №260.

З огляду на наведене, вимоги позивача щодо отримання додаткової грошової винагороди є безпідставнии, оскільки жодних належних доказів про перебування позивача на стаціонарному лікування у зв`язку з пораненням, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення, крім тих, які надавались до рапорту та до позовної заяви, ні позивачем, ні представником позивача суду не надано, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

А отже, бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення не знайшла свого підтвердження у ході розгляду справи.

При цьому, суд не приймає до уваги виписку з карткового рахунку позивача, як доказ бездіяльності відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, оскільки остання зроблена станом на 08.04.2024, в той час як слідує з листа Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2024 №153790 зарахування додаткової винагороди на картковий рахунок проведено 16.04.2024.

Вказані обставини позивачем жодним чином не спростовуються.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 06.09.2024.

Суддя Л.О. Житняк