Справа № 240/26261/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити копії довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022 на його домашню адресу ( АДРЕСА_1 ).
Крім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (частина 2 статті 252 КАС України).
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши вказану заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.
Розглянувши позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити на його домашню адресу копії довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022, суд зазначає наступне.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.
Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.
При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
Тобто, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі №800/134/15 та постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №820/3327/16.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Водночас, виготовлення нової довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, буде здійснено Міністерством внутрішніх справ України лише після набрання законної сили рішенням суду від 02.08.2024 у даній справі.
Відтак, спору в частині відмови Міністерства внутрішніх справ України у наданні ОСОБА_1 копії нової довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022, яка включатиме надбавку за особливості проходження служби та премію у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, на даний час між сторонами не існує, оскільки така довідка відповідачем ще не виготовлена.
За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України направити на його домашню адресу копію довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022, на переконанням суду, є передчасною, адже спору в цій частині фактично не існує, право позивача на отримання копії такої довідки відповідачем на момент прийняття судом рішення по даній справі не порушене.
Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, а отже, зазначена позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.
Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України направити на його домашню адресу копію довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022, є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 242-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити на його домашню адресу ( АДРЕСА_1 ) копію довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 30.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І.Е.Черняхович