Справа № 120/2126/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2126/24

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

04 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації до фізичної особи ОСОБА_1 про зобов`язання укласти із Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини (частину) "Особняк Длуголендського", який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991, на умовах і в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1768 від 28.12.2001.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за результатами вивчення питання щодо додержання законодавства у сфері охорони культурної спадщини на території Вінницької області встановлено факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства з питань охорони культурної спадщини, а саме щодо обов`язковості укладання охоронного договору на об`єкт культурної спадщини. Прокурор зазначає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є одним із об`єктів культурної спадщини на території міста Вінниці. Вказаний житловий будинок прийнятий під охорону держави як пам`ятка архітектури місцевого значення, являє собою будівлю, кожен співвласник якої, як власник частини об`єкта культурної спадщини, зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом культурної спадщини. 07.04.2023 відповідач набув право власності на частину зазначеної пам`ятки архітектури, однак в порушення вимог ч.1 ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" не уклав з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронного договору. Прокурор зауважує, що оскільки вказане Управління неналежно здійснює захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що порушує як інтерес держави, так і всього українського народу, адже культурна спадщина є важливим ресурсом стратегічного розвитку суспільства та держави, вагомою складовою самобутності українського народу, її історії та культури, то це дає достатні підстави для застосування прокурором представницьких повноважень інтересів держави в суді на підставі ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та ч.5 ст.53 КАС України в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації, у спосіб звернення до суду з позовом про спонукання відповідача до укладення охоронного договору на належну йому частину об`єкту культурної спадщини місцевого значення "Особняк Длуголендського" за адресою: м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини (частину) "Особняк Длуголендського", який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

03 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на території м.Вінниці є об`єкт культурної спадщини "Особняк Длуголендського", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991.

Відповідно до договору купівлі-продажу частки будинку серії НАТ № 180768 від 18.02.2016 ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 1/2 частку будинку з прибудовами під номером АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування частки будинку серії НМХ № 620217 від 04.12.2017 року ОСОБА_1 передав у власність безоплатно (подарував) ОСОБА_3 1/2 частку будинку з прибудовами під номером АДРЕСА_1 .

Листом від 24.11.2022 за № 50/14455вих-22 Вінницька окружна прокуратура звернулась до Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації та просила повідомити, чи зверталось Управління до суду з позовом до власників пам`яток архітектури (частин пам`яток) про зобов`язання укласти з Управлінням охоронні договори на об`єкт культурної спадщини на умовах і порядку, визначеному постановою КМУ № 1768.

Листом від 12.12.2022 за № 07-04-1298 Управління зазначило, що направило листи з зобов`язанням укласти охоронний договір на пам`ятки архітектури, в тому числі ОСОБА_3 на об`єкт культурної спадщини "Особняк Длуголендського" по вул.Грушевського, 30, охоронний № 21-М.

Листом від 21.01.2023 за № 50/1052вих23 Вінницька окружна прокуратура звернулась до Управління та просила у строк до 31.03.2023 надати інформацію, чи виявились ефективними вжиті Управлінням заходи щодо зобов`язання власників укласти охоронні договори та чи було укладено відповідні договори.

Листом від 31.01.2023 за № 07-04-121 Управління інформувало прокурора про те, що, як повідомила ОСОБА_3 , з метою укладання охоронного договору на відповідний об`єкт необхідно виготовити паспорт пам`ятки та акти технічного стану, які знаходяться на стадії підготовки.

Надалі, на підставі договору дарування частини будинку серії НОМЕР_1 від 07.04.2023, ОСОБА_1 від ОСОБА_3 передано безоплатно у власність 1/2 частку будинку з прибудовами під номером АДРЕСА_1 .

Листом від 02.11.2023 за № 50/48220вих23 Вінницька окружна прокуратура просила повідомити Управління, зокрема про кількість об`єктів культурної спадщини, власники яких не уклали охоронних договорів.

Листом від 14.11.2023 за № 07-15-1462 Управління надало інформацію про кількість таких об`єктів, серед яких "Особняк Длуголендського".

Листом від 10.11.2023 за №50/18587вих23 Вінницька окружна прокуратура просила повідомити Управління, чи укладався охоронний договір на 1/2 частки об`єкта культурної спадщини "Особняк Длуголендського" із ОСОБА_1 , який є власником частки відповідної будівлі, після 07.04.2023.

Листом від 23.11.2023 за № 07-04-1525 Управління повідомило прокурора про те, що в Управління відсутня інформація щодо відчуження гр. ОСОБА_1 частини пам`ятки, тому новому власнику направлений лист щодо необхідності укладення охоронного договору.

Листом від 08.01.2024 за № 50/280вих24 Вінницька окружна прокуратура звернулась до Управління та просила у строк до 18.01.2024 надати інформацію щодо укладення охоронного договору з гр. ОСОБА_1 ; у разі відсутності договору повідомити, чи зверталося Управління до суду, якщо ні, то чому та чи має намір звернутися з відповідним позовом.

Листом від 16.01.2024 за № 07-04-73 Управління зазначило, що 05.12.2023 повідомило ОСОБА_1 про необхідність укладення охоронного договору на частину пам`ятки культурної спадщини, однак станом на 15.01.2024 відповідь від зазначеного власника не надходила, охоронний договір не укладений. Крім того, у листі вказано про те, що звернення до суду з позовною заявою до власників пам`яток культурної спадщини не відноситься до повноважень Управління.

19.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації з заявою, в якій просив укласти з ним охоронний договір. Також зазначив, що облікова документація, передбачена пунктом 6 Порядку № 1768, повинна знаходитись у розпорядженні Управлінні, а тому, у разі її відсутності, просив повідомити про це письмово.

Листом від 22.02.2024 № 07-04-218 Управління повідомило відповідача, що для укладення договору облікова документація не потрібна і ОСОБА_1 необхідно звернутися до Управління із відповідною заявою та додати до неї низку документів.

Прокурор вважає, що відповідач допускає неправомірну бездіяльність щодо укладання з Управлінням охоронного договору на частину об`єкта культурної спадщини, що належить відповідачу на праві приватної власності, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідача (як власника) слід зобов`язати укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини (частину) "Особняк Длуголендського", який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України "Про охорону культурної спадщини".

За приписами статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини":

культурна спадщина сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

об`єкт культурної спадщини визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі пам`ятка) об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини" занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі статті 23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Таким чином, закон передбачає обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.

Суд першої інстанції зазначає, що відповідач - ОСОБА_1 , є власником об`єкта культурної спадщини "Особняк Длуголендського", який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991.

Колегія суддів вважає таке твердження помилковим з огляду на наступне.

Так, із офіційного сайту Вінницької міської ради слідує, що "Особняк Длуголендського" знаходиться за адресою м.Вінниця, вул.Магістратська, 66, має охоронний номер 23-М, у даній будівлі знаходиться ЗК "Вінницька дитяча художня школа", яка має комунальну форму власності. Зазначене підтверджується і рішенням Вінницької міської ради від 24.12.2021 року № 705.

Окрім того, зазначена інформація підтверджується офіційно опублікованим на сайті Вінницької міської ради Каталогом нерухомих пам"яток міста Вінниці (надалі - Каталог). Зокрема, згідно аркуша № 12 Каталогу, дійсно "Особняк Длуголендського" знаходиться за адресою м.Вінниця, вул.Магістратська, 66, має охоронний номер 23-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991.

Натомість із аркуша № 11 Каталогу слідує, що за адресою м.Вінниця, вул.Грушевського, 30, знаходиться "Особняк лікаря Вілінського", який має охоронний номер 21-М, взятий на облік на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 43 від 14.02.1991. Зазначена будівля дійсно належить відповідачу.

Колегія суддів зазначає, що відповідач - ОСОБА_1 , до об`єкта культурної спадщини "Особняк Длуголендського" ніякого відношення не має, не є її власником, а тому немає ніяких правових підстав зобов"язувати його укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини (частину) "Особняк Длуголендського".

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.